# data[].attributes.body
100011110101010100011110101111110110101100110111001011010010101010001110101100100

# data[].attributes.headline
Образ Соломії

# data[].attributes.subject
Образ Соломії

# data[].attributes.body
Натисніть на слово "СЮДИ" - підказка аналізу образів.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віталій Ісаєв

# data[].attributes.attachment_link.title
Образ Соломії

# data[].attributes.headline
Образ Остапа Мандрики

# data[].attributes.subject
Образ Остапа Мандрики

# data[].attributes.body
Натисніть на слово "СЮДИ" - підказка аналізу образів.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віталій Ісаєв

# data[].attributes.attachment_link.title
Образ Остапа Мандрики

# data[].attributes.headline
Композиція твору "Дорогою ціною"

# data[].attributes.subject
Композиція твору "Дорогою ціною"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віталій Ісаєв

# data[].attributes.attachment_link.title
Композиція твору "Дорогою ціною"

# data[].attributes.attachment_link.title
Дорогой ценой (1957)

# data[].attributes.headline
Аудіокнига "Дорогою ціною"

# data[].attributes.subject
Аудіокнига "Дорогою ціною"

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
аудіокнига.ua

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
михайло коцюбинський. дорогою ціною

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
дорогою ціною

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аудіокнига.UA

# data[].attributes.attachment_link.title
Михайло Коцюбинський. Дорогою ціною (Аудіокнига)

# data[].attributes.attachment_link.description
Українська література | Добірка творів | https://www.youtube.com/playlist?list=PL47_m_Ga4AecMmEq61hRUWoodlZ2KPLLs "Дорогою ціною" - повість українського письменника М. М. Коцюбинського. Дія відбувається у 1834-1836 роках, коли вже була ліквідована Задунайська Січ і в Україні існувала панщина. Приємного прослуховування!

# data[].attributes.headline
План до повісті "Дорогою ціною"

# data[].attributes.subject
План до повісті "Дорогою ціною"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
План до твору "Дорогою ціною" Коцюбинського стане в нагоді багатьом школярам.

"Дорогою ціною" план
"Дорогою ціною" план до 1 частини
1. Рішення Остапа.
2. Гвалт у панському маєтку.
3. Байдужість народу до своєї тяжкої долі.
4. Остання мить перед розставанням.
5. Згадка з дитинства Остапа.
6. Втеча Соломії разом з коханим.
"Дорогою ціною" план до 2 частини "Переправа"
1. Темна осіння ніч
2. Чекання переправи
3. З'явлення човна
4. Козацькі вартові
5. У млині Якима
6. Переїзд
7. Поранення Остапа
"Дорогою ціною" план до 3 частини "У плавнях"
1. Втеча від варти
2. Перев'язування рани
3. Соломія шукає шляху
4. Плавні
5. Пожежа у плавнях
6. Марення Остапа
7. Остап віч-на-віч із вовком
8. Думки і бажання героя
"Дорогою ціною" план до 4 частини "У циган": "Дорогою ціною" план до 5 частини "Боротьба за врятування Остапа": Епілог "Доля Остапа":
1. Циганська хатина.
2. Господарі.
3. Благання циган Соломією.
4. Остап під опікою старої циганки.
5. Побут циган.
6. Соломія вирушає на заробітки.
7. Арешт циган і Остапа.
Якщо ви маєте інший варіант плану повісті "Дорогою ціною" лишайте його в коментарях, разом домашнє завдання виконувати швидше!)
1. Домовленість Соломії з болгарином.
2. Радість Соломії.
3. Арешт Остапа.
4. Соломія турбується про визволення Остапа з "конаку".
5. Підготовка до визволення Остапа силою.
6. Річка.
7. Поєдинок з вартою турецького човна.
8. Смерть Соломії та Івана.

1. Брудна хвиля овечої отари.
2. Маленька халупка.
3. Вітер.
4. Остап - старий дід.
5. Розповіді Остапа про своє минуле життя.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Дорогою ціною" план

# data[].attributes.attachment_link.description
План до твору "Дорогою ціною" Коцюбинського стане в нагоді багатьом школярам. "Дорогою ціною" план до 1 частини 1. Рішення Остапа. 2. Гвалт у панському маєтку. 3. Байдужість народу до своєї тяжкої долі. 4. Остання мить перед розставанням. 5. Згадка з дитинства Остапа. 6. Втеча Соломії разом з коханим.

# data[].attributes.headline
"Дорогою ціною" скорочено

# data[].attributes.subject
"Дорогою ціною" скорочено

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Дорогою ціною" читати скорочено варто у крайніх випадках, адже твір цікавий та історичний. Короткий зміст "Дорогою ціною" не розкриє внутрішнього світу героїв.

Михайло Коцюбинський "Дорогою ціною" скорочено
Пролог
Тяжко жилося селянству в тридцяті роки вісімнадцятого століття: "Вільний дух народу ще тлів під попелом неволі". Той народне був звичайнісіньким господарським волом, якого вдовольняли тяжка праця й спочинок. Ярмо наклади на шию дикому турові, який корився силі, але очі йому від гніву наливалися кров'ю.
Старше покоління ще пам'ятало, як боролися за людські права, згадувало, як держали шаблю, обороняючи незалежність. Відгукувалась ще чаруюча пісня волі в серцях молоді, яка кликала на бессарабські степи, за Дунай, туди, де немає пана й панщини.
Пани ж, у свою чергу, обороняли свої права на "живий робочий інвентар - хлопа", який приносив незмірені скарби, обробляючи українську землю. Зовсім недавно перемогли пани, задушивши гайдамацьке повстання. Але хлоп тікав, залишаючи все миле його серцю, на вільні землі. Там були організовані на втікачів справжні лови. На півдні Бессарабії, недалеко от бистрої ріки Прут, по лівім боці Дунаю, стояло козацьке військо, що виловлювало нещасних втікачів. За голову спійманого одержували плату Жорстока розправа чекала на шукачів свободи. їх оддавали в рекрути, відправляли в Сибір або назад до пана в неволю. Але, незважаючи на тяжкі перешкоди, тікали українські селяни туди, де жевріла надія на жадану волю, яка діставалася дуже дорогою ціною.
"Дорогою ціною" 1 частина скорочено
Пан вирішує парубка Остапа віддати в рекрути за те, що той бунтує проти нього й підмовляє до цього селян. "Бунтар... гайдамака! - кричить пан.- Він мені людей баламутить". Остап вирішує втекти, про що й повідомляє коханій Соломії. Тій важко відпускати парубка й залишатися з осоружним чоловіком, за якого насильно ЇЇ видали заміж. Та вона розуміє, що іншого виходу із скрутного становища немає. Остапові треба тікати. 1 Соломія на човні перевозить свого любого на той бік ріки, допомагаючи втекти. Коханці прощаються й розлучаються.
Остап ішов знайомими стежками, де " кожен кущик, горбок, долинка... - все було йому знайоме, промовляло до його". Згадує Остап свого сивого дідуся, колишнього запорожця, який боровся в Умані з панами. Від діда змалку хлопець чув розповіді про славне минуле, про волю, про Січ. Тому Остап, вихований у давніх традиціях, і здіймав річ про те, що треба звільнитись від панського ярма. Але ніхто його не підтримав. Пан катував старого діда, силком віддав Соломію за свого хурмана, одібравши дівчину в Остапа, а самого Остапа вирішив оббілувати й оддати в солдати. Так ішов парубок, а думки його сягали в далеке майбутнє. Мріяв він про Січ за Дунаєм, про козацтво, про те, як разом із товаришами поїде на Уманщину визволяти народ з неволі, як забере Соломію, потішить діда на старість. Але ось хтось замаячив на шляху. Остап хотів звернути з дороги, та його покликали. Наздоганяв Остапа молодий безвусий парубок. То була Соломія. Молодиця вирішила йти за коханим, одягнувши чоловіче вбрання. Тільки коси, що вибивалися з-під очіпка, видавали жінку. І вони ножем відкремсали довге прекрасне волосся, яке чорними пасмами лягало додолу. Отже, тепер удвох, Остап і Соломія в парубочій одежі, вирушили в далеку подорож шукати волі.

"Дорогою ціною" 2 частина скорочено

Остап і Соломія дісталися лівого берега Дунаю, опинилися серед маси втікачів. Була глибока осінь. Люди з дітьми, немічними, старими ховалися в мороці від козацьких сторожових загонів. Командував втікачами дід Овсій, який знав години переправи на той берег. Остап і Соломія подружилися з Іваном Котигорошком, парубком невисокого зросту з тоненьким голосом. Він став вірним товаришем цій незвичайній парі.
Настав час втікачам вирушати в дорогу. Підійшли до самої річки й поховалися в комиші. Довго чекали перевозу. Аж ось прибули човни. І тільки люди почали до них підходити, як їх помітив сторожовий козак. Він вистрілив із рушниці, подаючи сигнал своїм. Сторожові почали хапати втікачів, усе збилося, змішалося... Хтось ухопив Соломію, але Остап відбив її. Човни швидко відпливали, і тільки Котигорошок благаючим голосом гукав Остапа й Соломію.
Остап і Соломія тікали через темряву й очерет. Вони вирішили податися до .одноокого мірошника Якима, який хвалився, що знає, як можна переправитись до Туреччини. План мельника був дуже простим: зв'язати невеличкий пліт, який витримав би двох людей. Соломія одразу ж почала майструвати цей пліт. Невдовзі він був готовий. Втікачі попливли вночі через Прут. їх несло серединою річки, поки парубкові не пощастило зачепитись за вербу. Обоє вилізли з води на чужу землю. "Дивне почуття обхопило Остапові груди: замість радості - сильне обурення стрепенуло його істоту". І він викрикнув прокляття тій землі, яка принесла стільки страждань.

На тому березі москаль почув Остапів голос і навмання бахнув з рушниці, випадково влучивши хлопцеві в груди.

"Дорогою ціною" 3 частина скорочено

Соломія тягла за собою пораненого Остапа. Вони йшли доти, поки Остап не знесилив. Тоді молодиця перев'язала коханому рану. Остап слабнув, він не міг далі йти через плавні. Сохло в горлі, постійно хотілося пити. Соломія довела пораненого до озерця з чистою водою, напоїла. Вони почали помалу пересуватися далі. Остапа палила гарячка. Соломія намостила йому ложе з очерету й пішла сама шукати вірної дороги, щоби вибратись із плавнів.
Довго жінка ходила, ламала очерет, щоб не загубити своєї дороги, але все-таки заблукала. Вона хвилювалася за Остапа. їй було прикро, що не може допомогти пораненому, що не може витягти його з плавнів. З відчаю Соломія розплакалась, а потім заснула. Прокинувшись, вирішила йти просто вперед. В тому ж напрямку, куди йшла Соломія, рухалося дуже багато звірини. В повітрі стало тепло й душно. І тут Соломія помітила червоні хмари вгорі й зрозуміла, що то горять плавні.
Гарячка палила Остапа. Він марив, кликав дідуся, який приходив втішити онука. Коли хворий одкривав очі, дідусь зникав, а коли закривав - з'являвся знову. Надвечір Остап почав хвилюватися. Де ділася Соломія? Чому вона не приходить? Адже вона знає, що йому важко, що він не годен вибратися із цих нетрів. А може, вона його покинула?...
Вночі йому стало гірше. Його тіпала пропасниця, палила гарячка. Удосвіта Остап почув, що біля нього стоїть жива істота. То був вовк. Остап відганяв тварину, бризкаючи в морду звіра водою. Вовк жалібно завив, клацнув зубами й щез в комишах. Остап слабнув. Він марив, відчував, що вмирає, але перемогла воля до життя. Остап зсунувся з свого ложа й поповз. Нарешті він почув над собою Соломіїн голос і втратив свідомість.

"Дорогою ціною" 4 частина скорочено

Соломія вибігає із плавнів і натрапляє на циганське поселення. Вона забігає до хати, де живе циганська сім'я і благає допомогти врятувати пораненого. Разом із циганами Соломія виносить Остапа з плавнів. У циганській хаті молодята знаходять тимчасовий порятунок. Стара циганка доглядає Остапа, як рідного сина, лікуючи його відварами з різного зілля й козячим молоком. Молодій циганці Маріуці подобався молодий Остап. Надто часто вона поглядала на парубка. Одного разу навіть побилася з-за цього із своїм чоловіком Раду. Старий циган Пца й молодий Раду зникали вночі й поверталися вранці. Днями вони спали. Остап помітив, що приводили вони до двору сплутаних коней, тобто займалися конокрадством.
Соломія влаштувалась працювати до багатого болгарина, приносила гроші, щоб поставити на ноги Остапа. Пца постійно вимагав гроші в Соломії. Треба було все терпіти, бо Остап поволі одужував. Через деякий час він почав зводитись, навіть спостерігав за циганськими танцями й співами, дивуючись, що навіть "гуляють не по-нашому". Не одобрюючи циганських нічних заробітків, Остап і Соломія вирішують покинути злодійське гніздо. Коли Соломія була на роботі, на циганський виселок набігли турецькі шовніри й усіх забрали до в'язниці.

"Дорогою ціною" 5 частина скорочено

Того дня Соломія на базарі зустріла Івана Котигорошка. Він погладшав, мав гарний вигляд. Іван працював наймитом у заможнього турка. Удвох вони вирішили йти за Остапом, щоб перевезти його у двір до болгарина.
Соломія була вражена в саме серце, коли нікого не побачила у циганській хаті. У дворі лише блукало маленьке козеня. Молодиця й Котигорошок вирішують іти до конаку (поліцейського участку), щоб доказати невинність Остапа. Але старший над турецькими жовнірами не хоче навіть вислухати Соломії. Котигорошок радить підкупити драгомана (перекладача), який служить у поліції. Проте драгоман небагато пообіцяв, сказавши, щоб Соломія прийшла через тиждень, може, випаде нагода побачити чоловіка.
"Соломія щодня блукала коло конаку - лиха, роздратована, мов голодна вовчиця". Через тиждень драгоман повідомив її, що позавтра мають везти Остапа за Дунай. Жінка підмовляє Котигорошка відбити в турків коханого, маючи свій план.
На другий день, ледве розвиднілось, озброєний Котигорошок із Соломією сіли в човен і стали чекати. Через деякий час з'явилася купка людей, що лагодилися перепливати Дунай. Серед них Соломія впізнала Остапа й почала співати своїм сильним голосом, повідомляючи коханого про те, що його їдуть визволяти. Човен втікачів наближався до турецького. Турки слухали пісню. Аж ось два човни зіткнулися. Почалася бійка, стрілянина. Іванові влучили в живіт. Під вагою його тіла човен перевернувся. Холодна вода обпікала тіло Соломії, колола голками, приводячи дотями. Жінка помітила, як Остап б'ється в руках двох турків, а третій тримає у руках димучу ще рушницю.
Значить, ні вона, ні Іван нікого не забили... Але зараз їй не до того... Холодна вода бере її в свої обійми, чорна глибінь тягне вниз. Соломія відчуває, що наближається смерть.
"- Остапе!..- з розпукою кличе душа.
- Соломіє-є!..- доноситься до неї крик серця.
- Соломіє!..- чує вона крізь холодну хвилю, що б'є їй в очі, торкається чола, розплутує коси..."
Стоїть у далеких бессарабських степах невеличка хатинка, де варить собі убогу вечерю сторож. Цей сивий дід живе сам, розмовляючи з вітром. Вітер кличе його з боку холодного Дунаю голосом Соломії. Не соромиться дід показати свій "життєпись", що має на власному тілі. На спині - пам'ятка від пана, між ребрами - подарунок від москаля. А половина його душі й серця лежить на дні Дунаю й жде, поки зустрінеться з другою половиною. Отакою "дорогою ціною" було заплачено за волю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Коцюбинський "Дорогою ціною" скорочено

# data[].attributes.attachment_link.description
"Дорогою ціною" читати скорочено варто у крайніх випадках, адже твір цікавий та історичний. Короткий зміст "Дорогою ціною" не розкриє внутрішнього світу героїв. Пролог Тяжко жилося селянству в тридцяті роки вісімнадцятого століття: "Вільний дух народу ще тлів під попелом неволі". Той народне був звичайнісіньким господарським волом, якого вдовольняли тяжка праця й спочинок.

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про М. Коцюбинського

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про М. Коцюбинського

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Михайло Михайлович Коцюбинський - відомий український письменник, громадський діяч. Всі ми знаємо його твори " Тіні забутих предків", " Інтермеццо". Всі ми знаємо біографію письменника, а які цікаві факти з життя Коцюбинського ви можете пригадати?

Михайло Коцюбинський цікаві факти

Михайло Коцюбинський прожив лише 48 років.

Михайло Коцюбинський народився 17 вересня 1864 у Вінниці. Батько його пив, через що часто міняв роботу. Мати, Гликерія Максимівна Абаз, дуже любила сина.

Його називали Сонцепоклонником і Соняхом, бо над усе любив сонце, квіти і дітей. Служив звичайним клерком у статистичному відділі Чернігівської управи, на роботу ходив з неодмінною квіткою у бутоньєрці.

Михайло Коцюбинський - так і не здобув офіційної вищої освіти (закінчив Шаргородську духовну семінарію, університет так і залишився мрією). Але він був високоінтелігентний, умів вести і піддержувати всяку розмову так, що кожний мав сатисфакцію (задоволення) розмовляти з ним. Усе делікатний, старався ніколи нікого нічим не вразити...

Був високоосвіченою людиною і читав дуже багато. Знав дев'ять мов - три слов'янські: українську, російську, польську; три романські: французьку, італійську, румунську; і три східні: татарську, турецьку та циганську...

Якось хлопчина, якому щойно виповнилось 11 років, по-дитячому сильно закохався у 16-річну дівчину, яка не звертала на нього найменшої уваги. Поклавши будь-що стати великою людиною і тим завоювати серце своєї коханої, він накинувся на книжки. Невідомо, чи вдалося Михайлу справити враження на дівчину почерпнутими з книжок думками, але цілком зрозуміло, що прочитане покликало його у письменницьку дорогу.

Літературна кар'єра Михайла почалася з повного провалу. У 1884 р. він написав оповідання "Андрій Соловко, або Вченіє світ, а невченіє тьма". Цю першу спробу молодого автора було оцінено вельми скептично.

Був знайомий з Іваном Франком, М. Лисенком - який був його кращим другом, також з Василем Стефаником, Оленою Пчілкою, Лесею Українкою та Михайлом Старицьким,

1898 року- Михайло Михайлович переїхав у Чернігів, де зустрів Віру Устимівну Дейшу, яка стала його дружиною - вірним другом та помічником. Тут виросли його діти - Юрій, Оксана, Ірина, Роман.

В шлюбі був невірний, мав стосунки з Олександрою Аплаксіною (1880-1973), яка була молодша за нього на 16 років, але сімю не покинув.

Хворів астмою і туберкульозом. Навесні 1913 Михайла Михайловича Коцюбинського не стало. Поховали письменника на Болдиній горі у Чернігові, улюбленому місці його щоденних прогулянок.

Життю письменника присвячено стрічку "Родина Коцюбинських" Т. Левчука (1970, образ Коцюбинського відтворив О. Гай).

Цікаві перекази про Коцюбинського

У Криворівні не могли не помітити, як Коцюбинський цікавиться селянським побутом. Один гуцул заходить до нього в неділю, чемно кланяється і питається:

- А чи це правда, що ви хочете нас у книжках розписати?

- Правда.

- Не тільки людей, але і всяку нечисту силу?

- І нечисту силу.

- То я прийду до вас із своєю жінкою. Ви такої старої відьми ні в нас, ні в околиці не знайдете.
Воли і коні
У Криворівню, в Карпати, приїхали львівські дачники, щоб побачити Коцюбинського. Один із них почав висловлювати своє захоплення творчістю Коцюбинського:

- А прекрасні ваші твори ми добре знаємо. Наприклад, "Хіба ревуть воли...".

- Я не про воли, а про коні писав.

- Не розумію. Коні ж не ревуть?..

- Ну, і що з того? Коні не винні.
"Ось моя зброя"
Улітку 1910 року Коцюбинський повертався з Капрі, де він жив разом із Горьким. Жандармерія дістала суворий наказ якнайпильніше перевірити речі М. Коцюбинського. Прикордонні чиновники брутально рилися в його валізі. На запитання: "А зброя у вас є?"- Михайло Михайлович відповів: "Так, є". Від несподіванки запанувала тиша. Потім зчинилася метушня: "Де зброя, де?"

На довгій паузі М. Коцюбинський з лукавою посмішкою показав на олівець, що виглядав з кишені його піджака, і сказав: "Ось моя зброя".

(З кн. "Цікаві бувальщини", зібр. й упоряд. І. Артемчук, Г. Григор'єв, -Дніпро - К., 1974)

Спогади про Михайла Коцюбинського

( Подано за: Спогади про Михайла Коцюбинського / Упоряд, післямова та прим. М.М.Потупейка. - 2 вид., доп. - К.: Дніпро, 1989. - 278 с.)

...Якось приходить в учительську П.С. (учитель російської мови) з солідним жмутком учнівських творів, учнів 4-го класу, що писали, здається, на тему: „Как проводятся рождественские праздники в моей семье". Витягувши звідти працю Михайлика, він став читати її перед нами всіма й закінчив читання вигуком: „Будем иметь своего литератора!" Я не пам'ятаю змісту цієї праці, в читання я якось добре не вслуховувався, бо чимось був зайнятий, тільки пам'ятаю ту думку, що її висловив хтось із учителів: „Написано довольно плавным, легким слогом и пиятным языком, да и смысл есть, но не верится, чтобы автор, хотя ученик четвертого класса, мог самостоятельно выполнить эту работу; вероятно, он позаимствовал откуда-то содержание и форму на заданную тему".

З такою думкою погодилися й інші, але П.С. настоював на своєму: „Нет, господа, это будущий писатель, будущий поэт" (Всеволод Ковердинський. Шкільні роки М.М.Коцюбинського. с. 22).

***

Ласкавий з дітьми, він зумів зразу завоювати нашу загальну симпатію, і нам вчитись з ним було легко і приємно. Михайло Михайлович був не тільки нашим вчителем, але й вихователем, і другом. У вільний від навчання час він читав нам доступні нашому розвиткові свої та іншхих авторів твори і тим розвинув нашу любов до України (Єлизавета Бакша. Згадка про вчителя-друга. С.31).

***

Коцюбинський дуже любив життя. Любив у ньому те, що має в собі красу й світло, радість і ласку. Любив сонце, весну, літо (Денис Лукіянович. Пам'ятні зустрічі. С. 58).

***

Ласкаві очі, безмежна радість, тепло, що огортає тебе, зогріває сонячним промінням, - це перші мої спогади про тата, перші родинні відчуття.

Тато каже: „Дітоньки, зараз почитаємо казки". Ми уважно слухаємо про дурних, упертих цапків, які не хотіли поступитись один перед одним і загинули. Про Івасика і Тарасика, про десять робітників-пальців, що допомагали працювати... Це ж тато для нас, дітей, написав ці казки. І від того вони нам ще миліші, ще цікавіші.

...Подарунки, що дарував нам тато, були не тільки гарними оздобами, забавками, а й давали уявлення про народну творчість тієї чи іншої країни...

Він був вигадливим. Завжди по-дитячому захоплювався красою природи, людьми, кращими проявами людських почуттів, здобутками людського розуму. Він був людяним, не втрачав цієї риси на протязі всього життя, любив добро, вірив у його переможну силу... (Ірина Коцюбинська. Тато. С.87, 95).
Ось такі цікаві факти про життя Кцюбинського ми зібрали в цій статті, а якщо ви можете її доповнити пишіть в коментарях додаткову інформацію.
Автор: J. G. (Джей Джи) У рубриці: Цікаві факти про відомих людей

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти про Михайла Коцюбинського

# data[].attributes.attachment_link.description
Михайло Михайлович Коцюбинський - відомий український письменник, громадський діяч. Всі ми знаємо його твори " Тіні забутих предків", " Інтермеццо". Всі ми знаємо біографію письменника, а які цікаві факти з життя Коцюбинського ви можете пригадати? Михайло Коцюбинський прожив лише 48 років. Михайло Коцюбинський народився 17 вересня 1864 у Вінниці.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
коцюбинського

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
андрей орленко

# data[].attributes.attachment_link.title
НЕП Серія 11 Вінницький музей садиба М Коцюбинського

# data[].attributes.body
Михайло Коцюбинський. Коротко про письменника. "Дорогою ціною". Пригодницький, романтичний сюжет повісті. Протест Остапа і Соломії проти кріпосницької наруги. Вічний тип шукача правди