# data[].attributes.attachment_link.readable_text
EKRANI NA DODIR

Ekran osetljiv na dodir jeste posebna vrsta uređaja koja reaguje na pritisak ili dodir, i koji pored prikazivanja informacija na ekranu može detektovati poziciju tačke dodira.Sa takvim načinom rada omogućavaju direktnu interakciju sa računarom, najdirektniju moguću na računarima danas. Na takvim računarima, određene funkcije se mogu obavljati vrlo brzo i jednostavno te zahtevaju kratko ili nikakvo obučavanje korisnika. Iz ovih razloga, mogu se koristiti za puno različitih namena, pogotovo kada su u pitanju korisnici bez stručnih znanja, pa mnogi smatraju da će ovi uređaji u budućnosti zameniti tastaturu i miša.

PREDNOSTI EKRANA OSETLJIVIH NA DODIR:-omogućavaju ljudima da odmah koriste računare, bez ikakvog prethodnog obučavanja-praktično isključuju mogućnost greške operatera, jer korisnici biraju između jasno definisanih opcija-eliminišu potrebu za tastaturom i mišem-takvi terminali su dovoljno čvrsti da izdrže rad na javnim mjestima, za razliku od miša i tastature koji se često znaju oštetiti-pružaju brzi pristup bilo kojem tipu multimedije, bez tekstualnog interfejsa da odvrati korisnika-omogućavaju više prostora na radnim površinama jer je uređaj za unos integrisan sa ekranom

# data[].attributes.attachment_link.description
EKRANI NA DODIR Ekran osetljiv na dodir jeste posebna vrsta uređaja koja reaguje na pritisak ili dodir, i koji pored prikazivanja informacija na ekranu može detektovati poziciju tačke dodira.Sa takvim načinom rada omogućavaju direktnu interakciju sa računarom, najdirektniju moguću na računarima danas.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Флеш меморија

Флеш меморија (Flash Memory)је полупроводничка меморија која се може програмирати, брисати и читати у уређају у који је постављена. Могу се програмирати појединачне речи или групе речи - странице, а брисати већи делови меморије који се називају блокови или сектори. Данас се производе чипови (микрокола) флеш меморија капацитета неколико десетинаGBи више.

Флеш меморије се користе као управљачке меморије са могућношћу уписа, али све више налазе примену као преносиве меморије за чување великих количина података. Прикључују се на рачунар прекоUSBмагистрале. Флеш меморије све више се уграђују уместо хард дискова као спољне меморије.

Флеш меморију (и НОР и НАНД врсту) је измислио др Фујио Масуока док је радио за Toshiba1980-те.Према Toshibi, назив "Флеш" је предложио Масуоков колега, Схоји Ариизуми, јер га је процес брисања меморијских садржаја подсетио на блиц камере.Масуока је са колегама представио изум наИнтернационалном скупу 1984 за електронске уређаје (ИЕДМ) који је одржан у Сан Франциску.

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by Milica Đuričić on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Флеш меморија Флеш меморија (Flash Memory)је полупроводничка меморија која се може програмирати, брисати и читати у уређају у који је постављена. Могу се програмирати појединачне речи или групе речи - странице, а брисати већи делови меморије који се називају блокови или сектори. Данас се производе чипови (микрокола) флеш меморија капацитета неколико десетинаGBи више.

# data[].attributes.body
https://app.genial.ly/editor/61ae348b07e5260de9aee316

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Три главна типа модерног RAM-а су SRAM, DRAM и PRAM. У SRAM-у, део података је чуван коришћењем стања флип флопова. Ова врста RAM-а је скупља за производњу, али је бржа и захтева мање струје од DRAM-а и у модерним рачунарима се чешће користи као кеш меморија за ЦПЈ.DRAM чува део података коришћењем транзистора и кондензатора, који заједно чине меморијску ћелију. Кондензатор држи високо или ниско стање (1 или 0), а транзистор се понаша као прекидач који допушта контроли на чипу да чита стање кондензатора и да га мења. Пошто је овај тип меморије јефтинији од SRAM-а, доминантан је у рачунарској меморији у данашњим рачунарима.

RAM означава врсту меморије која је директно адресибилна и њеном садржају се може приступити по произвољној локацији, а не само редом. RAM дозвољава да се подаци узимају директно у насумичном редоследу. Код других медијума, попут тврдих дискова, CD-ова, DVD-ова и магнетних трака, као и примитивних типова меморија попут добош меморије, подаци се записују у предодређеном реду, узастопно, због ограничења механичког дизајна. Због тога, време присутпања датој локацији варира зависно од физичке локације.Најчешће се користи у рачунарима као примарна или главна меморија, мада то није неопходно.

Урачунарству,DDR4 SDRAM, скраћеница зачетврта генерација синхроне динамичке меморије насумичног приступа са двоструком брзином преноса података, је тип синхроне динамичке меморије са случајним приступом (SDRAM) са интерфејсом високе пропусности, који би требало да се појави на тржишту током2013. године.То је једна од најновијих варијанти динамичке меморије са случајним приступом (DRAM), од којих су неке у употреби још од почетка 1970-их,и предложени бржи наследникDDR2иDDR3технологија. Није компатибилна ни са једним од ранијих типова меморије са случајним приступом (RAM) услед различитих сигналних напона, физичког интерфејса и других фактора.

Главна предност DDR4 у односу на DDR3, је што поседује вишу фреквенцу радног такта и већу брзину преноса података. Подржава од 2133 до 4266 MT/s (милион трансфера по секунди) у поређењу са од 800 до 2133 MT/s код DDR3и нижинапон(1.05-1.2 V за DDR4,у поређењу са 1.2-1.65 V за DDR3) са идентичном јачиномструје.DDR4 такође доноси промену у топологији. Одбацује се приступ повезивања више модула по меморијском каналу у корист један-на-један топологије где је сваки каналмеморијског контролераповезан на један модул меморије.Променљиви меморијски простори су такође очекивана опција на серверима.

# data[].attributes.attachment_link.title
RAM memorija by Luka Vukčević on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Три главна типа модерног RAM-а су SRAM, DRAM и PRAM. У SRAM-у, део података је чуван коришћењем стања флип флопова. Ова врста RAM-а је скупља за производњу, али је бржа и захтева мање струје од DRAM-а и у модерним рачунарима се чешће користи као кеш меморија за ЦПЈ.DRAM чува део података коришћењем транзистора и кондензатора, који заједно чине меморијску ћелију.

# data[].attributes.attachment_link.description
Discover more about Кућиште ✌️ - Interactive Image

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
tASTATURA

VRSTE TASTATURA :1. Žične tastaturesu tastature koje se povezuju na odgovarajući port u računaru putem kabla. Najčešće se radi o USB vezi, te se povezivanje vrši na jednostavan način preko bilo kog dostupnog USB porta. Danas je nešto veća retkost videti PS/2 konektor, stari konektor koji i danas postoji na desktop računarima i na koji su se nekada povezivali tastatura i miš, ali na tržištu ima i takvih modela. Takođe, postoje konvertori koji omogućavaju da se PS/2 tastature povežu na USB i obrnuto.2.Bežične tastature su tastature koje ne koriste kablove, već komuniciraju preko Bluetooth ili WiFi (2,4 GHz, 5 GHz) veze. Bluetooth tastature mogu da se povezuju direktno na računare koji podržavaju Bluetooth tehnologiju, i neretko se radi o mobilnim tastaturama manje veličine. Bežične tastature se takođe povezuju putem bežične WiFi konekcije, i uglavnom koriste adaptere. Ti adapteri se povežu na USB port računara i nakon toga korisnik može da uživa u višem stepenu slobode i „čistoti" izostavljanja kablova. Gotovo bez izuzetka, bežične tastature koriste membranske tastere. Za napajanje se koriste različite vrste baterija (AA, AAA...)3.Mejnstrim tastaturesu tastature klasičnog oblika i namene. Radi se o tastaturama koje su relativno pristupačne, te ih odlikuju jednostavnost upotrebe i dizajna. Neretko dolaze sa dodatnim multimedijalnim tasterima, ili nekom specijalnom mogućnošću, poput otpornosti na prosute tekućine i slično. Mejnstrim tastatura u suštini može biti i skupa tastatura, mada je to ređe slučaj.4. Mobilne tastaturesu tastature male mase i dimenzija. Njihova najbitnija odlika je kompaktnost, kojoj je neretko sve podređeno, od veličine i količine tastera, preko rasporeda tastera, do karakteristika kao što su debljina, izdržljivost i slično. Najčešće su bežične i dobre su za korišćenje u uslovima u kojima je korisniku bitnije da raspolaže opcijom čestog pomeranja tastature nego da kuckanje bude udobno.5. Gejmerske tastaturesu tastature namenjene igračima. Ipak, često su zbog povišenog kvaliteta pogodne za upotrebu od strane zahtevnijih korisnika, bez obzira da li žele da se igraju. Karakteriše ih nešto viša cena, neretko imaju različite ukrase, dodatne „makro" tastere, ili različite raskošne opcije. U ovoj kategoriji zatičemo membranske i mehaničke tastature, a cenovno je verovatno najrazuđenija kategorija jer ovakvih tastatura ima i za manje od tri hiljade dinara, ali i za više od dvadeset hiljada dinara6.Membranske tastature se baziraju na korišćenju savitljive membrane, kao svojevrsnog sloja ispod tastera. Kada se pritisne taster, membrana ispod njega se takođe pritisne i pravi kontakt sa slojem ispod. Većina tastatura koje zatičemo na tržištu su membranske, ili koriste neki sličan mehanizam (scissor tasteri i drugo) koji je baziran na sličnom principu i karakteristikama. Kod ovakvih tastatura nema taktilne povratne informacije, za razliku od mehaničkih tastatura. Neretko se i korisnici više naprežu u slučajevima kada je potrebno intenzivno kucanje većih količina teksta. Takođe, membranske tastature su cenovno izuzetno povoljne.7. Mehaničke tastaturesu tastature koje ispod svakog tastera imaju svičeve, odnosno mikroprekidače. One su daleko, daleko dugotrajnije, i performanse im se ne degradiraju sa protokom vremena. Zbog svojih odličnih karakteristika izuzetno su popularne među korisnicima koji intenzivno koriste svoje tastature, bilo za kuckanje, bilo za igranje. Dele se po tipu mikroprekidača koji imaju različite taktilne karakteristike, a što se korisniku najlakše sugeriše bojama (Red, Blue, Black, Brown...tasteri). Ove tastature su nenadmašne za korisnike koji izuzetno brzo kucaju i koji su u stanju da postignu izuzetno visoke brzine koje na drugim tastaturama jednostavno ne bi bile moguće. Ovakve tastature su po pravilu među najskupljim na tržištu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by Milica Joza on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
tASTATURA VRSTE TASTATURA :1. Žične tastaturesu tastature koje se povezuju na odgovarajući port u računaru putem kabla. Najčešće se radi o USB vezi, te se povezivanje vrši na jednostavan način preko bilo kog dostupnog USB porta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Полупроводнички диск (такође познат као електрични диск, мада он не садржи прави "диск" било које врсте, нити моторе да "покрећу" дискове) је уређај за трајно складиштење података помоћу интегрисаних склопова кола као меморија у постојаним (persistent) (persistent се односи на карактеристику стања да живи дуже од процеса који га је створио) складишним подацима. SSD технологија користи електронске интерфејс компатибилне са традиционалним блоком улаз/изла (У/И) тврдог диска, тако дозвољавајући једноставну замену у заједничким апликацијама. Такође, нови У/И интерфејс као SATA Express су створени да се одржи корак са напретком у брзини у SSD технологије.SSD нема покретне механичке компоненте. То их разликује од традиционалних електромеханичких дискова као што су тврди дискови (HDD) или флопи дискови, који садрже диск који се окреће и покретну читајућу/уписну главу. У поређењу са електромеханичким дисковима, SSD-ови су обично отпорнији на физички удар, тише раде, имају мање бреме приступа и мање кашњење Међутим, док цена SSD-а опада у 2012, SSD-ови су још око 7 до 8 пута скупљи него HDD-ови.Од 2010, већина SSD-ова користи НИ базирану флеш меморију, која чува податке без напајања. За апликације које захтевају брз приступ, али не нужно трајност података након престанка напајња, SSD-ови могу бити направљени на меморија са случајнимприступом (RAM). Такви уређаји могу користити различите изворе напајања, као што су батерије, да одрже податке након престанка напајања.Хибридни дискови или полупроводнички хибридни дискови (SSHD) комбинују карактеристике SSD-а и HDD-а у једном уређају, који садржи велики тврди диск и SSD кеш ради побољшања перформанси при честом приступању подацима.

SSD вуче корене из 1950-их година са две сличне технологије: меморија са магнетним језгром и складишна кондензатор картица само за читанје(CCROS) Ове помоћне меморијске јединице (као што су их савременици звали) су се појавиле у доба рачунара са вакумским цевима. Али са увођењем јефтиних бубањ складишних јединица њихова употреба је престала.[14]Касније, 1970-их и1980 година, SSD је реализован у полупроводничку меморију за рани IBM-ов цуперрачунар, Amdahl and Cray;[15] међутим, због недопустиво високе цене да се направи SSD се прилично ретко користио. У касним 1970-им годинама, General Instruments је произвео електрично изменљивROM (EAROM) који је функционисао као каснија НИ флеш меморија. Нажалост, ни десетогодишњи живот се није остварио и многе компаније су напустиле ову технологију. У 1976. години Dataram је почео са продајом производа под називом Bulk Core, који обезбеђује 2 МВ полупроводничког складишта компатибилног са Digital Equipment Corporation (DEC) и Data General (DG) рачунарима. 1978, Texas Memory Systems је представио 16килобајат RAM полупроводнички диск који користе нафтне компаније за прикупљање сеизмичких података. Следеће године, StorageTek је развио први RAM полупроводнички диск.

Године 1994, STEC Inc је купио Cirrus Logic флеш контролер, што омогућава компанији да уђе у посао са флеш меморијом за потрошачке електронске уређаје.Године 1995, M-Sistems је представио SSD са флеш меморијом. Они су имали предност јер није била потребна батерија да би се очували подаци у меморији (у претходним меморијским системима је била потребна) , али нису били тако брзи као SSD са DRAM меморијом. Од тада SSD-ови се успешно користе као замена за тврди диск од стране војне и авио индустрије, као и за друге критичне апликације.

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by Balša Doknić on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Полупроводнички диск (такође познат као електрични диск, мада он не садржи прави "диск" било које врсте, нити моторе да "покрећу" дискове) је уређај за трајно складиштење података помоћу интегрисаних склопова кола као меморија у постојаним (persistent) (persistent се односи на карактеристику стања да живи дуже од процеса који га је створио) складишним подацима.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Скенер је улазни уређај који анализира неку физичку слику као што је фотографија, текст, рукопис, или неки предмет те га потом претвара у дигиталну слику.Данашњи скенери су махом десктоп скенери. Скенери користе ЦЦД (цхарге-цоуплед девице) сензоре за скенирање слике.Појам скенера слика се односи на оптички улазни уређеј који омогућава да се цртеж, фотографија или штампани, односно рукописни текст претворе у код који одговарајући компјутерски програми могу да обраде, прикажу на екрану или одштампају.

Документ се поставља на стаклену површину и поклопац се затвара. Поклопац служи за стварање једнаке позадине документа, да се не би десило да неки делови буду тамнији а неки светлији. Главу скенера чини оптички систем, који садржи лампу (флуоресцентну или ксенонску). Ова лампа осветљава један ред документа. Светлост се одбија од површине документа и долази до система огледала који одбијени зрак шаље до сочива. Сочиво дели добијени зрак на три једнака дела и фокусира одбијени зрак на филтре. Филтри тај зрак разлажу на три основне (РГБ) боје и шаљу га на фотозите (односно на ЦЦД). Фотозите стварају струју, коју контролна логика тумачи и шаље у одговарајућем облику, путем интерфејса ка рачунару. Када се скенира један ред документа, прелази се на следећи, помоћу степ мотора који помера главу скенера у веома прецизним корацима дуж читавог документа. Стабилизатор обезбеђује да ти покрети буду што мирнији.

Скенери се обично повезују са рачунаром помоћу : 1. паралелног порта (ово је уједно и најспорији вид повезивања), 2. СЦСИ (Смалл Цомпутер Сyстем Интерфаце), који се углавном користи за мрежне скенере, 3. УСБ (Универсал Сериал Бус), има добру брзину и лак је за коришћење, или преко 4. ФиреЊире конектора, који је бржи од УСБ-а и СЦСИ-ја и постоји код бољих скенера који се користе за скенирање у високој хардверској резолуцији.Поред конектора за пребацивање слике до рачунара потребно је да у рачунару постоји драјвер за скенер, који зна како да комуницира са скенером. Већина скенера користи ТЊАИН (Тецхнологy Њитхоут Ан Интерестинг Наме). ТЊАИН ради као преводиоц између било које апликације која подрђава ТЊАИН стандард и скенера.

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by Nemanja Kustudić on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Скенер је улазни уређај који анализира неку физичку слику као што је фотографија, текст, рукопис, или неки предмет те га потом претвара у дигиталну слику.Данашњи скенери су махом десктоп скенери.