# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות את הכשרויות המהודרות בכל חנויות האוכל, שממש אפשר ללכת שם ולקנות בנחת בלי לדאוג לקטע הזה כלל.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי שיש שם חנות של תשמישי קדושה ממש כל מטר, זה מטטר. ובכל חנות יש מגוון גדול של סידורים וספרים שונים

# data[].attributes.body
נקודה יפה שתפסה לי את העין זה הכביסה בצבעי שחור לבן בלבד. שבוע שעבר סיימתי לקרוא ספר על העולם החרדי באמריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה. הספר מדבר הרבה על היחס לציונות שהולכת ומתעוררת ואחד הדברים שתפסו אותי בספר זה משפט שאומר אב ציוני ירא שמיים לבנו. הבן כועס מאוד על היחס של החרדים הקיצוניים לציונות, למדינה ולמחתרות ולא מבין איך הם יכולים להיות כאלה שמרניים והאב ענה לו "ראובן, בזכות הפנאטיות של אנשים כאלה שרדנו אלפיים שנות גלות." משפט זה תפס אותי ונתן לי נקודת מבט של הערכה לשמרנות והבנה שזה הדבר היחיד ששמר עלינו כעם יהודי אלפיים שנה. ברור שאני חושבת שזה דרך שהייתה שייכת לגלות ולא לדור של גאולה עם מדינה בארץ ישראל כמו שיש היום אבל השורש של הדבר מוערך ומרגש. בכביסה שתלויה על החבל רואים את זה בצורה בולטת וזה התחבר לי ישר.

# data[].attributes.headline
מעיין אורה אופן

# data[].attributes.subject
מעיין אורה אופן

# data[].attributes.body
הפתיע אותי ממש שכותבים פאשקוויל כל כך דוגרי.. על נושא שבציבור חרדי מאוד רגיש. היה פאשקוויל על "כשאת הולכת בבגדים מושכים זה גורם לי לחטוא"...

# data[].attributes.headline
הודיה דוידוביץ

# data[].attributes.subject
הודיה דוידוביץ

# data[].attributes.body
משהו שממש הפתיע אותי בסיור היה שעמדנו בצומת של כיכר השבת ומלא אנשים עומדים כזה במדרכות, ופתאום יש רמזור ירוק לכולם ביחד (ולכל הרכבים יש אדום) ופשוט כל האנשים עוברים ביחד! הולכים על הכביש ממש ככה איזה 20 שניות / חצי דקה של מלא אנשים הולכים על בכל הצומת הגדולה הזאת, ותוך שניה נהיה אדום ובחזרה רואים מלא רכבים וצומת סואן..(כןכן סואן לא סואנת🤭)

# data[].attributes.headline
חרות שלזינגר

# data[].attributes.subject
חרות שלזינגר

# data[].attributes.body
הפתיע אותי הצפיפות הגדולה שיש בשכונות, הההמולה של האנשים והריצה שלהם ממקום למקום- היה נראה שוכלם מאוד מכווני מטרה לאן שהם הולכים. יש המון כוללים וישיבות בכל מקום וזה נראה דיי הרבה ביחס לכמות האנשים לעומת מה שיש אצלנו בציבור.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות את ההמולה הרבה שקיימת בסתם יום שגרתי. אחרי כן הלכתי לרחוב יפו, והפערים בין כמו האנשים שהיו שם, היו מפתיעים

# data[].attributes.body
הפתיע אותי הכמות של המכולות והסופרמרקטים, כל כמה מטרים יש מכולת, זה היה לי ממש מוזר, למה לא לעשות פשוט כמה סופרים גדולים?! וכן הפתיע אותי הדירות מגורים שממש בלב הרחוב המסחרי הסואן..

# data[].attributes.body
אחרי שהייתי אצל אחי בבני ברק ושם הכל היה בצפיפות נוראית והזנחה מאוד גדולה, הופתעתי לגלות כי בירושלים ישנם איזורים מטופחים יותר, לעיתים גם מרווחים מעט. אומנם זה גם עומס וצפיפות גדולה, אך פחות מבני ברק

# data[].attributes.body
הופתעתי לטובה מהגרפיטי הזה באמצע הרחוב. מה שעד לפני כמה זמן ישר היה נמחק ואפילו לא היה נכתב, היום אפשר לראות כתוב כך בגאון. אני חושבת שהמלחמה הגבירה אצל החברה החרדית בהכללה את תחושת הלאומיות, כך שיש רצון ואפילו גאווה- להניף את דגל ישראל.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי שלא ראיתי שום מקום חניה שאנשים פרטיים תושבי השכונה יוכלו לחנות קרוב לביתם. רק רחוק יותר מהשכונות הצפופות(בעיקר סביב רחוב מאה שערים אין כלל חניות)

אולי באמת לאף אחד שם אין רכב והם משתמשים בתחבורה הציבורית בלבד?

# data[].attributes.headline
רחל תהילה אלקן

# data[].attributes.subject
רחל תהילה אלקן

# data[].attributes.body
הפתיע אותי הרחוב היה שומם בחול המועד. ורוב החנויות סגורות, ציפיתי ליותר המולה.

היה מדהים לגלות מי האנשים מאחורי הבתים, שמאחורי השוני ביננו יש הרבה לב ורצון טוב! להיות מחוברים לד' ולשמור עם העם המיוחד שזכינו להוולד אליו.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות את הטוסטר אובן עם השלט בתמונה. אנחנו חיים היום בתרבות שכל הזמן קונים וזורקים וקונים חדש... והמשפחה הזאת במקום לזרוק חשבו אולי זה עוד ישמש מישהו. יש בזה משהו שמאפיין בעיני את החברה החרדית ואת החסד שבולט בה מאוד - יש כמויות של גמחים, ארגוני חסד, כל אחד תורם ממה שיש לו וממה שהוא יודע, הרחוב מלא בקופות צדקה בכל פינה. הלוואי שנלמד מזה גם לחיים שלנו ונהיה אנשים של חסד.

# data[].attributes.body
משהו שהפתיע אותי זה הפער שיש בין השכונה הזאת לשאר השכונות בירושלים. מעין עיר בתוך עיר.

הפתיע אותי שיש להם מערכת חינוך עצמאית, שירותים קהילתייים שהם רק שלהם ועוד.

מקום שיש לו קצב חיים משלו.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות את כמות הצפיפות והאנשים במקום אחד. בנוסף, לראות את כל האנשים מחזיקים רק פלאפון פשוט הדהים ושימח אותי ביחד. זה נראלי מאוד מיוחד שהם מצליחים להיות שמורים מכל מה שקורה בעולם בחוץ ולהצליח לתקשר אחד עם השני בצורה פשוטה קצת כמו פעם.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי שיש בנייין של עשירים, יפה ואסתטי מאוד... התפלאתי מאיפה יש לחברה החרדית כסף.. (בכלל, שאלת הכסף בחברה החרדית זו חידה לא פתורה מבחינתי..)

הבניין היה באזור של ישיבה, ושאלתי את עצמי מה התחושה הנפשית של אברך פשוט שעובר ליד הבניין הזה, מה זה עושה ללימוד התורה שלו.

עוד נקודה שידעתי אותה, אבל זה ממש מגניב אותי לראות זה זה.. חנויות שיש להן סניפים לקהל הרחב (נניח KIVI לילדים) שמשווקות את עצמן אחרת לקהל החרדי (השם של החנות, מה שמוצג בחלון ראווה, המחירים וכו'). מעניין לראות מה החברה המסחרית בוחרת להדגיש בכל חברה שבה היא פותחת סניף. אני מעריכה מאוד את ההתאגדות החרדית שיודעת להעביר מסר למפרסמים שכאן נוהגים אחרת, וגם הפרסומים משקפים את ערכי החברה החרדית.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות חנות של דיסקים..

זה פתח לי את העיניים לזה שבאמת העולם של הרבה מהחברה החרדית מנותק מאינטרנט וממכשירים חכמים. וזה מטורף לחשוב שהם מצליחים לשמור על זה ככה כשעולם כל כך לא שם, וכל כך במסכים ובמדיה.

# data[].attributes.body
במהלך הסיור חשבנו שבאזור שגרים בו דתיים לאומיים אפשר לראות הרבה דגלי ישראל ברחובות, לעומת הרחובות בשכונות חרדיות ששם לא ניתן לראות את זה.

אבל מה שהיה יפה לראות זה שבין כל המודעות שתלויות בסמטאות בעניינים הקשורים לצביון החרדי,

יש סמטה אחת כיתוב של-"עם ישראל חי" עם דגל ישראל שאף אחד לא קשקש עליו או הסיר אותו.

זה נתן תקווה שבסוף כולנו מבינים שאנחנו עם אחד, מחוברים זה לזה.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי כמות הדגלי פלסטין שהיו מצויירים על הקירות וגם העוני, אני גרה בבני ברק ליד חרדים ולא נתקלתי אף פעם בכזאת צפיפות ובאנשים שממש נראים עניים

# data[].attributes.headline
יחס לנשים- נזר קדמון

# data[].attributes.subject
יחס לנשים- נזר קדמון

# data[].attributes.body
הופתעתי מהשלטים הפונים לבנות השכונה בסגנון של "בנות ישראל הצדיקות אנא הימנעו מלהתעכב מל היכל קודש הישיבה בה לומדים בחורים תמימים"

הרגיש לי שזה ממש לא מכבד את בנות הקהילה ומציג אותן באור שלילי.

אחר כך דיברנו על זה שאם מחנכים לזה בצורה אמיתית וטובה אין שום צורך לכתוב שלטים כאלו כי זה ברור מאליו.

והעלינו שאלה האם זה באמת חשוב להם בפנימיות של זה או רק בחיצוניות אם כך זה מתנהל?

(לא יכולתי לצלם כי ביקשו לא להתעכב על יד בישיבה:)

# data[].attributes.headline
אלירז לוינשטיין

# data[].attributes.subject
אלירז לוינשטיין

# data[].attributes.body
האמת שאני מכירה הרבה בהרחובות שהסיור כלל אני כן יכולה לשתף שהפתיע אותי הצפיפות והפשטות שיש במקום והאנשים, מכירה את זה אבל זה מפתיע כל פעם מחדש

# data[].attributes.body
נקודה שהפתיעה אותי בסיור זה שהיה מטורף לראות שבטווח של 70 מטר נתקלנו ב4 בתי כנסת ובתי מדרש שונים!! (מצורף בתמונה)

וזה היה יפה לראות כמה חשיבות החברה החרדית שמה ללימוד התורה ועבודת ה'.

אשרינו שזה העם שלנו וזכות לראות את השפע הזה בלימוד התורה.

ומפתיע לראות כל פעם מחדש כמה פער יש בין השכונות האלה שנמצאות דקה ממקומות מרכזיים ומוכרים בירושלים שנראים אחרת לגמרי.

# data[].attributes.body
הפתיע אותי לראות שיש גם איזורים יפים, שקטים ומושקעים באסתטיקה שלהם.. ציפיתי שהרוב יהיה צפוף וסואן והופתעתי לראות שקצוות השכונה יותר רגועות..

# data[].attributes.headline
נעם מרים אהרוני

# data[].attributes.subject
נעם מרים אהרוני

# data[].attributes.body
משהו שהפתיע אותי היה בעיקר זה שלמרות שיש צפיפות של אנשים עדיין יש מעין שקט כזה, כאילו החברתיות פחות תופסת מקום והאנשים פחות בתקשורת חברתית אחד עם השני.

# data[].attributes.headline
אביבה מושון היה לי מאוד מעניין לראות הרבה חסידים לבושים בזהב לכבוד החג, אף פעם לא ראיתי/שמתי לב לזה 

# data[].attributes.subject
אביבה מושון היה לי מאוד מעניין לראות הרבה חסידים לבושים בזהב לכבוד החג, אף פעם לא ראיתי/שמתי לב לזה 

# data[].attributes.headline
מתקן עגלות- גאולה שנלר

# data[].attributes.subject
מתקן עגלות- גאולה שנלר

# data[].attributes.body
הפתיע אותי ממש שראינו באחת הסמטאות שעברנו בהם מתקן עגלות (בחדר בפנים) ויש שם מלאא גלגלים וחלקי עגלות ישנות. בחיים לא ראיתי דבר כזה!