# data[].attributes.headline
                 TRADICIÓ: CONTINUITAT         

# data[].attributes.subject
                 TRADICIÓ: CONTINUITAT         

# data[].attributes.body
Tendències que, a cavall dels dos segles, comencen a  dibuixar un nou panorama musical.

# data[].attributes.body
Amb algunes innovacions es mantenen fidels a l'estètica del Romanticisme. Engloba aquells compositors que podrien catalogar-se com a últims romàntics.

R.STRAUSS, G.MAHLER, S.RACHMANINOV

# data[].attributes.body
Intenta, com en el cas de la pintura, expressar amb la música la sensació o "impressió" d'un moment determinat.

DEBUSSY, RAVEL, FAURÉ

# data[].attributes.body
Dins d'una gran varietat estilística, el Nacionalisme és fruit de l'admiració per la tradició i cultura pròpies d'un país. La font principal de les melodies nacionalistes serà la música popular.

M. de FALLA, I.ALBENIZ, E.GRANADOS, B.BARTOK, A. DVORAK, N.RIMSKY-KORSAKOV, E.GRIEG, E.ELGAR, G.GERSHWIN.

# data[].attributes.headline
                              AVANGUARDA: RUPTURA            

# data[].attributes.subject
                              AVANGUARDA: RUPTURA            

# data[].attributes.body
Apareixen tot un conjunt d'estils i tendències d'avantguarda que intenten renovar al llenguatge musical i dotar-lo de nous mitjans d'expressió.

# data[].attributes.body
Llenguatge musical que renuncia a la tonalitat com a sistema de composició i crea un nou sistema basat en l'escala dodecafònica (dotze sons)    A. SCHÖNBERG

# data[].attributes.body
Recerca d'influències en estils anteriors al Romanticisme, especialment en el Barroc i en el Classicime.

I.STRAVISNKY, S.PROKOFIEV

# data[].attributes.body
Defensava incloure els elements de la societat industrial al món artístic ressaltant la bellesa dels motors, les màquines, els engranatges, etc .

L. RUSSOLO

# data[].attributes.body
Sistema de composició en què tots els paramètres (altura, durada, intensitat i timbre) estan regits per unes sèries numèriques (matemàtiques) P. BOULEZ

# data[].attributes.body
És aquella on intervé un cert grau d'atzar determinat pel compositor

# data[].attributes.body
Música creada combinant i modificant el soroll de determinats objectes.

# data[].attributes.body
Música creada combinant sons generats electrònicament.

# data[].attributes.body
Incorpora nous sons fruit de la recerca de totes les possibilitats sonores dels instruments musicals convencionals.
Enregistar sons en directe (música concreta) cobinant sons d’instruments convencionals.

# data[].attributes.body
Creació d'obres musicals basades en la repetició d'un número molt reduït d'elements.

# data[].attributes.body
L'anomenat postromanticisme s'aplica sobre tot als compositors que varen viure el cavi de segle del XIX al XX i que estaven influïts per  la música de Wagner
- Gustav Mahler (1860-1911)

- Hugo Wolf (1860-1903)

- Richard Strauss (1864-1949)

- Alexandr Scriabin (1872-1915)

- Sergei Rakhmàninov (1873-1943)

- Giacomo Puccini (1858-1924)

- Ruggero Leoncavallo (1858-1919)

- Pietro Mascagni (1863-1945)

# data[].attributes.attachment_link.title
Gustav Mahler - Symphony No. 10 "Adagio" | Vienna Philharmonic, Leonard Bernstein [HD]

# data[].attributes.body
Musicalment, intenten fugir del romanticisme, suggerir cromatismes, jocs de llum i imatges.
-Gabriel Fauré (1845-1924)

-Erik Satie (1866- 1918)

-Claude Debussy (1862-1918)

-Maurice Ravel (1875-1937)

# data[].attributes.attachment_link.title
L'Apres Midi d'un Faun Nikolai Tsiskaridze Ilze Liepa by Fokine.

# data[].attributes.body
El Nacionalisme implica un sentiment de rebel·lió política de països subjugats, o un sentiment d'inferioritat del qual es vol sortir creant una gran música nacional que es pugui comparar amb la d'altres nacions.
-M. de Falla          -Rimsky-Korsakov

-I.Albeniz              -E.Grieg

-E.Granados         -E.Elgar

-B.Bartok               -G.Gershwin

-A. Dvorak...

# data[].attributes.body
En música,  la paraula expressionisme serveix per descriure un estil en el que els compositors van abocar la més intensa expressivitat emocional en la música.
Naix com un moviment de reacció al impressionisme, expressant-se en la distorsió de les formes i de l’irracionalisme del contingut. No intenta reflectir objectivament la realitat sinó que tracta d’imposar la sensibilitat de l’artista a la representació del món exterior.
ATONALITAT: en aquesta estructura la música no tenia un centre tonal que predominés, ni cap funció tonal bàsica (tots els graus eren importants) i volia total llibertat harmònica.

DODECAFONISME: Aquesta estructura neix per la necessitat d’estructurar l’atonalitat. Així es creà la sèrie dodecafònica. Aquesta sèrie partia de l’escala cromàtica, de manera que el compositor ordenava les dotze notes tal com ell volia.
-A. Schönberg
-A. Webern
-A. Berg

# data[].attributes.attachment_link.title
A. Schoenberg: Un superviviente de Varsovia (subtítulos en castellano)

# data[].attributes.attachment_link.description
De la serie documental "Leaving Home". Orquesta Filarmónica de la Ciudad de Birmingham. Franz Mazura, narrador. Director, Simon Rattle.

# data[].attributes.body
Sense arribar a plantejar un trencament tan radical com algunes de les corrents sorgides posteriorment, alguns compositors van crear estils musicals personals i innovadors.
En el neoclassicisme tornen a utilitzar l'ús de la tonalitat, també melodies recognoscibles, timbres convencionals...però lo més important es que recuperen les formes de la música.
- E. Satie
- B. Britten
- C.Orff
- I.Stravisnky
- S.Prokofiev

# data[].attributes.attachment_link.title
Le Sacre du printemps / The Rite of Spring - Ballets Russes

# data[].attributes.body
Luigi Russolo  va arribar a fer concerts amb unes màquines generadores de sorolls que va batejar com a  intonarumori (entonasorolls) que tenien l'aspecte de la fotografia :

# data[].attributes.attachment_link.title
The Futurist Intonarumori by Russolo - 2

# data[].attributes.body
És una tècnica de composició que utilitza sèries, és a dir, un grup de notes sense repeticions que s'utilitza en un ordre determinat. Els compositors apliquen principis dodecafònics als sons i a la succesió d'altures, durades i dinàmiques.
- P. Boulez
- K. Stockhausen
- L. Nono
- O. Messiaen
- L. Berio
- B. Maderna

# data[].attributes.attachment_link.title
Luigi Nono - Fragment "Il canto sospeso"

# data[].attributes.body
La música aleatòria és aquella música que quan està en el seu procés de composició o execució incorpora un element d'atzar o indeterminat.
Aquesta no s'ha de confondre amb la improvisació, ja que els temes que s'introdueixen a l'atzar estan predeterminats.
Aquesta classe de música, va començar a ser introduïda, o millor dit, va fer la seva aparició quan la música dels anys 50 començava a esquerdar-se.

Els compositors van començar a plantejar-se la necessitat de compondre aleatòriament per cridar l'atenció de l'intèrpret al fet que aquest es prestés a col·laborar més amb el compositor.
Les característiques d'aquesta música és que no té dues execucions iguals, els enregistraments són d'una forma molt particular, les peces són curtes i capaços de posar en tensió a l'oient.
- P. Boulez
- J.Cage

# data[].attributes.body
Expressió musical basada en la composició a partir de sons enregistrats en cinta i manipulats posteriorment a diferents nivells mitjançant el fonògraf i el magnetòfon.
Les fonts sonores d'aquest tipus de música poden ser d'origen natural, com crits, instrumental o simplement anecdòtics.
Pel que fa a l'material sonor, l'aportació original de la música concreta és la de fer possible la transformació d'un so registrat per endavant, variant la seva forma, timbre, tessitura, dinàmica o alçada.
- E.Varèse
- P.Schaeffer

# data[].attributes.attachment_link.title
Edgard Varèse, Ionisation - Ensemble intercontemporain

# data[].attributes.body
Val la pena esmentar dos tipus que s'han destacat de manera molt especial, gràcies a la seva expansió en l'època actual i el seu desenvolupament a través dels anys:

- Música estocàstica. El seu nom prové dels sistemes de probabilitat estocàstics, que són un procés propi de les matemàtiques. En base a aquesta tècnica exacta, el subgènere es val d'una sèrie d'algoritmes per desenvolupar el so. El compositor francès Iannis Xenakis, va ser qui va definir el concepte en el seu peça per a orquestra, Metastasis.

- Música electrònica japonesa. Reconeguda com una de les categories més populars dins de l'gènere, aquest tipus de música va sorgir anys després de la Segona Guerra Mundial, quan els instruments electrònics van començar a ser més coneguts al Japó, donant-li l'oportunitat a diferents músics i aficionats d'experimentar. Pot descriure com una fusió entre el so produït per aquests i el les melodies asiàtiques tradicionals o contemporánees.
- K. Stockhausen
- G.Lygeti
- I. Xenakis

# data[].attributes.body
La música minimalista és un corrent de música contemporània apareguda als Estats Units en els anys 1960 i que representa una part important de la música clàssica d'aquest país. S'anomena també música repetitiva a l'designar un conjunt d'obres que utilitzen la repetició com a tècnica de composició. Els principals compositors de música minimalista són:
- La Monte Young
- Terry Riley,
- Steve Reich
-  Philip Glass
- John Adams
- M. Nyman
L'obra considerada com a fundadora de el minimalisme va ser In C de Terry Riley, composta en 1964.

- Banda sonora  M. Nymann de la pel·lícula El Piano

# data[].attributes.body
Aquest estil pretén incorporar el soroll a la música i té un gran interès per descobrir totes les possibilitats sonores dels instruments musicals convencionals.

Neixen tot un seguit d'obres que incorporen nous sons fruit d'aquesta investigació: amb el piano (cluster, piano preparat), amb la veu (cridar, xiuxiuejar).

•ITÀLIA:

L. Nono (1924-1990)

L. Berio (1925)

•ESTATS UNITS:

H. Cowell (1897-1965)

J. Cage (1912-1992)

•ÀUSTRIA:

G. Ligeti (1923)

•POLÒNIA:

K. Penderecki (1933)

# data[].attributes.attachment_link.title
Luciano Berio - Lied for Clarinet (1983) [Score-Video]