# data[].attributes.attachment_link.readable_text
LP315 din 30.11.18, MO13-21/18.01.19 art.76; în vigoare 18.01.19
LP314 din 30.11.18, MO1-5/04.01.19 art.36; în vigoare 04.02.19
LP269 din 23.11.18, MO467-179/14.12.18 art.794; în vigoare 14.01.19
LP271 din 23.11.18, MO441-447/30.11.18 art.717; în vigoare 01.12.18
LP172 din 27.07.18, MO321-332/24.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18
LP140 din 27.07.18, MO309-320/17.08.18 art.478; în vigoare 17.08.18
LP79 din 24.05.18, MO195-209/15.06.18 art.338
LP36 din 16.03.18, MO126-132/20.04.18 art.251
LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18
LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17
HCC7 din 16.02.17, MO201-213/23.06.17 art.71; în vigoare 16.02.17
LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16 art.401; în vigoare 01.07.16

În textul codului, sintagma „Ministerul Educației", la orice formă gramaticală, se substituie cu sintagma „Ministerul Educației, Culturii și Cercetării" la forma gramaticală corespunzătoare prin LP79 din 24.05.18, MO195-209/15.06.18 art.338
În textul codului, cuvintele „Agenția Națională de Asigurare a Calității în Învățămîntul Profesional" și „Inspectoratul Școlar Național", la orice formă gramaticală, se substituie cu cuvintele „Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare" la forma gramaticală corespunzătoare prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18

Parlamentul adoptă prezentul cod.

Capitolul I. Domeniul de reglementare

Articolul 1. Obiectul codului
Prezentul cod stabileşte cadrul juridic al raporturilor privind proiectarea, organizarea, funcţionarea şi dezvoltarea sistemului de educaţie din Republica Moldova.
Articolul 2. Cadrul juridic al educaţiei
(1) Raporturile juridice din sfera educaţiei se reglementează prin Constituţia Republicii Moldova, prezentul cod, alte acte legislative şi normative în vigoare.
(2) Raporturile juridice din sfera educaţiei se reglementează şi prin următoarele tratate internaţionale: Declaraţia Universală a Drepturilor Omului, Carta Naţiunilor Unite, Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, Carta Socială Europeană, Convenţia ONU cu privire la drepturile copilului, Convenţia-cadru pentru protecţia minorităţilor naţionale, Convenţia UNESCO privind lupta împotriva discriminării în domeniul învăţămîntului, Convenţia ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilităţi, Convenţia internaţională privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială, Convenţia ONU privind eliminarea tuturor formelor de discriminare faţă de femei, Declaraţia de la Bologna, precum şi prin alte tratate internaţionale la care Republica Moldova este parte.
Articolul 3. Noţiuni principale
În sensul prezentului cod, următoarele noţiuni principale semnifică:
act de studii echivalent - act de studii eliberat pentru trasee educaţionale similare din ţară sau de peste hotare;
alternative educaţionale - instituţii de învăţămînt sau programe de studii şi de formare profesională diferite de cele tradiţionale, dar care corespund standardelor educaţionale de stat;
cadru al calificărilor - categorii de calificare ce delimitează nivelul de cunoştinţe şi de competenţe profesionale pe care trebuie să le posede absolvenţii învăţămîntului profesional de diferite niveluri în vederea exercitării profesiei obţinute;
cadru didactic titular - persoană care ocupă o funcţie didactică (în învăţămîntul superior - didactică şi ştiinţifico-didactică), a cărei activitate de bază se desfăşoară într-o singură instituţie de învăţămînt şi care este înscrisă nominal în schema de încadrare a instituţiei;
cadru didactic de sprijin - specialist calificat în domeniul pedagogiei, psihopedagogiei şi psihopedagogiei speciale, care acordă asistenţă psihopedagogică copiilor cu cerinţe educaţionale speciale;
calitatea în învăţămînt - ansamblu de caracteristici ale unui program de studiu şi ale ofertanţilor acestuia, prin care sînt satisfăcute aşteptările beneficiarilor în raport cu standardele de calitate;
centru de excelenţă - instituţie de învăţămînt profesional tehnic, cu potenţial sporit, avînd atribuţii atît în domeniul organizării programelor combinate de formare profesională, cît şi în domeniul dezvoltării capacităţilor sistemului de învăţămînt profesional tehnic;
centru educaţional comunitar - instituţie cu destinaţie educaţională, multifuncţională;
cerinţe educaţionale speciale - necesităţi educaţionale ale copilului/elevului/ studentului, care implică o şcolarizare adaptată particularităţilor individuale sau caracteristice unei dizabilităţi ori tulburări de învăţare, precum şi o intervenţie specifică prin acţiuni de reabilitare sau recuperare corespunzătoare;
certificare - proces de validare formală, în urma unei proceduri standard de evaluare, a competenţelor obţinute în contextul educaţiei formale, nonformale şi informale;
ciclu de studiu - secvenţă de învăţămînt şi de formare, în învăţămîntul secundar general şi superior, cu durata stabilită, care se încheie cu evaluarea finală corespunzătoare, urmată de acordarea calificării profesionale şi/sau a unui titlu, după caz, precum şi cu eliberarea actului de studii corespunzător;
clase cu predare simultană - clase primare mixte, alcătuite din cel mult două clase componente (de regulă, I-III, II-IV), în care activităţile directe cu elevii unei clase alternează cu activitatea individuală a elevilor altei clase, procesul educaţional fiind realizat în conformitate cu curricula corespunzătoare;
complex educaţional - instituţie de învăţămînt care întruneşte condiţiile necesare pentru înmatricularea copiilor şi elevilor de diferite vîrste la nivelurile preşcolar, primar şi gimnazial;
consorţiu - asociaţie de instituţii de învăţămînt şi organizaţii, care desfăşoară activităţi educaţionale, de cercetare, dezvoltare, inovare, creaţie artistică în baza unui acord de parteneriat încheiat conform legislaţiei în vigoare;
credite de studii transferabile - valori numerice convenţionale, alocate fiecărei discipline sau activităţi distincte din planul de învăţămînt, care exprimă cantitatea de efort necesară studentului pentru a atinge nivelul minim al obiectivelor şi finalităţilor de învăţare programate;
curriculum adaptat - curriculum la o disciplină şcolară, în care se realizează corelarea cu potenţialul copilului sau elevului cu cerinţe educaţionale speciale, finalităţile educaţionale rămînînd neschimbate;
curriculum modificat - curriculum la o disciplină şcolară, în care se modifică finalităţile educaţionale în funcţie de potenţialul copilului sau elevului cu cerinţe educaţionale speciale;
descriptori - criterii calitative de evaluare care descriu modul de manifestare a competenţelor elevului şi permit determinarea gradului de realizare a acestora (minim, mediu, maxim). În conformitate cu nivelul atins, descriptorii permit acordarea de calificative (suficient, bine, foarte bine);
district şcolar - teritoriu arondat unei instituţii de învăţămînt preşcolar, primar sau gimnazial;
educaţie incluzivă - proces educaţional care răspunde diversităţii copiilor şi cerinţelor individuale de dezvoltare şi oferă oportunităţi şi şanse egale de a beneficia de drepturile fundamentale ale omului la dezvoltare şi educaţie de calitate în medii comune de învăţare;
educaţie timpurie - proces educaţional realizat cu copiii cu vîrsta cuprinsă între 0 şi 6(7) ani în instituţii educaţionale sau în familie, în scopul dezvoltării lor fizice, cognitive, emoţionale şi sociale;
educaţie formală - ansamblul acţiunilor didactice şi pedagogice proiectate instituţional prin structuri organizate sistemic, pe niveluri şi cicluri de studii, în cadrul unui proces de instruire realizat cu rigurozitate, în timp şi spaţiu;
educaţie nonformală - ansamblul acţiunilor instructive proiectate şi realizate într-un cadru instituţionalizat extra-şcolar, constituit ca o punte între cunoştinţele asimilate la lecţii şi cunoştinţele acumulate în contextul educaţiei informale;
educaţie informală - ansamblul influenţelor instructive şi pedagogice exercitate spontan şi continuu asupra individului în familie, în localitate, în cartier, în stradă, în (micro)grupuri sociale, în mediul social (cultural, profesional, economic, religios etc.), în comunitate (naţională, zonală, teritorială, locală) şi prin mass-media (presa scrisă, radio, televiziune etc.);
evaluare a calităţii educaţiei - examinare multicriterială a măsurii în care instituţia educaţională şi programele acesteia îndeplinesc standardele educaţionale naţionale de referinţă;
evaluare criterială - evaluare a rezultatelor şcolare, efectuată prin descriptori, care specifică nivelul performanţelor individuale ale elevului în raport cu competenţele urmărite;
examen de bacalaureat profesional - evaluare a competențelor generale și profesionale ale elevilor la finalizarea studiilor în instituțiile de învățămînt profesional tehnic postsecundar și postsecundar nonterţiar, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării;
[ Art.3 noțiunea introdusă prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
formare continuă a adulţilor - componentă a învăţării pe tot parcursul vieţii, care asigură accesul continuu la ştiinţă, informaţie, cultură, în vederea adaptării flexibile a individului la noile realităţi socioeconomice în permanentă schimbare şi în scopul dezvoltării competenţelor necesare pentru activitatea profesională şi socială;
formare profesională - proces de instruire în urma căruia se obţine o calificare atestată printr-un certificat sau o diplomă, eliberate în condiţiile legii;
instituţii de învăţămînt alternative - instituţii de învăţămînt altele decît cele care constituie structura funcţională obligatorie a sistemului de învăţămînt. Acestea oferă, de regulă, programe sau servicii educaţionale alternative;
învăţămînt dual - învăţămînt în cadrul căruia instruirea teoretică se realizează în instituţia de învăţămînt, iar cea practică - la întreprindere;
învăţămînt profesional - programe de formare profesională, finalizate cu obţinerea unei calificări, şi instituţiile care oferă aceste programe;
măsuri de intervenţie şi servicii de sprijin pentru incluziunea educaţională - ansamblu de măsuri şi servicii realizate pentru a răspunde necesităţilor copiilor, elevilor şi studenţilor cu cerinţe educaţionale speciale în vederea facilitării accesului acestora la serviciile educaţionale din comunitate;
mentor - cadru didactic sau managerial experimentat, cu rol de îndrumător pentru alte cadre didactice sau manageriale, debutante sau cu experienţă în profesie, care acordă sprijin pentru dezvoltarea personală şi profesională;
mentorat - proces de îndrumare, ghidare, sprijinire a învăţării, educării şi/sau dezvoltării profesionale, desfăşurat între mentor şi o altă persoană, fiind bazat pe premisa implicării interactive a ambelor părţi, a asumării obligaţiilor ce le revin conform statutului deţinut;
meserii/specialităţi conexe - meserii/specialităţi care necesită aceeaşi bază de cunoştinţe generale şi de specialitate, precum şi acelaşi set de aptitudini şi abilităţi, fiind înrudite sau avînd trunchi comun;
mobilitate academică - proces de participare a elevilor/studenţilor şi a cadrelor didactice la programe de studii şi de cercetare realizate în instituţii din ţară şi din străinătate;
modul psihopedagogic - modul destinat absolvenţilor care doresc să se încadreze în învăţămînt în calitate de cadru didactic, care include formarea teoretică în domeniul pedagogiei, psihologiei, didacticii disciplinei şi un stagiu obligatoriu de practică;
normă didactică - volum de muncă stabilit pentru realizarea activităţilor didactice corespunzătoare funcţiei;
pachet standard de servicii educaţionale - sistem de oferte şi programe educaţionale, orientate spre atingerea unor finalităţi concrete şi dobîndirea unui volum de cunoştinţe, formarea unor competenţe conforme cu standardele educaţionale;
plan educaţional individualizat - instrument de organizare şi realizare coordonată a procesului educaţional pentru beneficiarii cu cerinţe educaţionale speciale;
program prelungit - program în afara orarului de bază, realizat în conformitate cu regulamentul aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi organizat în instituţiile de învăţămînt, la solicitarea părinţilor, pentru elevii din clasele I-V;
psihopedagog - specialist avînd competenţe necesare implicării în procesul educaţional şi în cel de adaptare şi integrare şcolară a elevilor şi de diagnosticare a particularităţilor individuale ale acestora;
psihopedagog special - specialist în activitatea corecţional-recuperatorie (formarea comunicării verbale, dezvoltarea deprinderilor de percepţie auditivă, dezvoltarea sferei cognitive etc.);
sistem de educaţie - ansamblul instituţiilor şi organizaţiilor (educaţionale, economice, politice, ştiinţifice, culturale, obşteşti), precum şi al comunităţilor (familie, popor, naţiune, grupuri profesionale, mass-media) care, în mod direct sau indirect, explicit sau implicit, realizează funcţii educaţionale, asigurînd procesul de formare şi dezvoltare a personalităţii în cadrul educaţiei formale, nonformale şi informale;
specialitate - complex de competenţe profesionale obţinute prin instruire într-un anumit domeniu;
standarde de acreditare - ansamblu de cerinţe care definesc nivelul minim obligatoriu de realizare a activităţilor unei organizaţii furnizoare de educaţie care solicită autorizarea de funcţionare provizorie, ale unei instituţii de învăţămînt superior/profesional tehnic acreditate care solicită autorizarea de funcţionare provizorie/acreditarea unui nou program de formare profesională sau ale unei instituţii de învăţămînt superior/profesional tehnic acreditate care solicită evaluarea externă a calităţii educaţiei oferite;
standarde educaţionale de stat - condiţiile obligatorii de realizare a programelor educaţionale la toate nivelurile şi ciclurile de învăţămînt în instituţiile publice şi private, precum şi cerinţele minime obligatorii faţă de conţinutul programelor educaţionale, volumul maxim de muncă pretins copilului, elevului sau studentului şi cadrului didactic, faţă de infrastructura şi dotarea instituţiei de învăţămînt, faţă de nivelul de pregătire al absolvenţilor şi organizarea procesului educativ. Standardele educaţionale de stat constituie baza pentru evaluarea obiectivă a calităţii şi a nivelului de instruire şi calificare a absolvenţilor, indiferent de forma de realizare a studiilor;
standarde naţionale de referinţă - ansamblu de cerinţe care definesc un nivel optim de realizare a activităţilor furnizorului de educaţie/instituţiei furnizoare de educaţie în baza bunelor practici existente la nivel naţional, european sau internaţional. Standardele naţionale de referinţă sînt specifice fiecărui program de studii şi fiecărei instituţii;
studii superioare integrate - durata cumulată a ciclurilor I şi II din învăţămîntul superior, care corespunde unui număr de cel puţin 300 de credite de studii transferabile şi care se finalizează cu obţinerea unei diplome echivalente cu diploma de studii de master.
Articolul 4. Politica de stat în domeniul educaţiei
(1) Educaţia reprezintă o prioritate naţională şi factorul primordial al dezvoltării durabile a unei societăţi bazate pe cunoaştere.
(2) Prin politica sa în domeniul educaţiei, statul asigură:
a) dreptul fundamental la educaţie, indispensabil pentru exercitarea celorlalte drepturi ale omului;
b) implementarea mecanismului de bază de formare şi dezvoltare a capitalului uman;
c) realizarea idealului şi a obiectivelor educaţionale, formarea conştiinţei şi identităţii naţionale, promovarea valorilor general-umane şi a aspiraţiilor de integrare europeană ale societăţii.
Articolul 5. Misiunea educaţiei
Educaţia are ca misiune:
a) satisfacerea cerinţelor educaţionale ale individului şi ale societăţii;
b) dezvoltarea potenţialului uman pentru a asigura calitatea vieţii, creşterea durabilă a economiei şi bunăstarea poporului;
c) dezvoltarea culturii naţionale;
d) promovarea dialogului intercultural, a spiritului de toleranţă, a nediscriminării şi incluziunii sociale;
e) promovarea învăţării pe tot parcursul vieţii;
f) facilitarea reconcilierii vieţii profesionale cu viaţa de familie pentru bărbaţi şi femei.
Articolul 6. Idealul educaţional
Idealul educaţional al şcolii din Republica Moldova constă în formarea personalităţii cu spirit de iniţiativă, capabile de autodezvoltare, care posedă nu numai un sistem de cunoştinţe şi competenţe necesare pentru angajare pe piaţa muncii, dar şi independenţă de opinie şi acţiune, fiind deschisă pentru dialog intercultural în contextul valorilor naţionale şi universale asumate.
Articolul 7. Principiile fundamentale ale educaţiei
Educaţia se întemeiază pe următoarele principii fundamentale:
a) principiul echităţii - în baza căruia accesul la învăţare se realizează fără discriminare;
b) principiul calităţii - în baza căruia activităţile de învăţămînt se raportează la standardele naţionale de referinţă şi la bunele practici naţionale şi internaţionale;
c) principiul relevanţei - în baza căruia educaţia răspunde nevoilor de dezvoltare personală şi social-economice;
d) principiul centrării educaţiei pe beneficiarii acesteia;
e) principiul libertăţii de gîndire şi al independenţei faţă de ideologii, dogme religioase şi doctrine politice;
f) principiul respectării dreptului la opinie al elevului/studentului ca beneficiar direct al sistemului de învăţămînt;
g) principiul incluziunii sociale;
h) principiul asigurării egalităţii;
i) principiul recunoaşterii şi garantării drepturilor persoanelor aparţinînd minorităţilor naţionale, inclusiv a dreptului la păstrarea, dezvoltarea şi exprimarea identităţii lor etnice, culturale, lingvistice şi religioase;
j) principiul unităţii şi integralităţii spaţiului educaţional;
k) eficienţei manageriale şi financiare;
l) principiul descentralizării şi autonomiei instituţionale;
m) principiul răspunderii publice - în baza căruia instituţiile de învăţămînt răspund public de performanţele lor;
n) principiul transparenţei;
o) principiul participării şi responsabilităţii comunităţii, a părinţilor şi a altor actori sociali interesaţi;
p) principiul susţinerii şi promovării personalului din educaţie;
q) principiul învăţămîntului laic.
Articolul 8. Parteneriatul în sistemul de educaţie
(1) În sistemul educaţional este încurajat dialogul social şi parteneriatul instituţiilor de învăţămînt cu instituţiile din sfera de cercetare, cu sindicatele, cu mediul de afaceri, cu societatea civilă şi cu mass-media, realizate în condiţiile legislaţiei în vigoare.
(2) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării proiectează şi aplică strategiile naţionale de dezvoltare a sistemului educaţional cu consultarea autorităţilor administraţiei publice centrale şi locale, precum şi a partenerilor sociali.
Articolul 9. Condiţiile de acces
(1) Cetăţenii Republicii Moldova au drepturi egale de acces la educaţie şi formare profesională iniţială şi continuă prin sistemul naţional de învăţămînt, în condiţiile prezentului cod.
(2) Statul asigură finanţarea pachetului standard de servicii educaţionale pentru învăţămîntul preşcolar, primar, gimnazial şi liceal, indiferent de tipul de proprietate a instituţiei de învăţămînt. Pachetul standard de servicii educaţionale pentru învăţămîntul general se aprobă de Guvern.
(3) Finanţarea de bază a învăţămîntului general se face după principiul „banul urmează elevul", conform căruia resursele alocate pentru un elev sau un copil se transferă la instituţia de învăţămînt în care acesta învaţă.
(4) Învăţămîntul profesional tehnic şi învăţămîntul superior se finanţează de la bugetul de stat în limita planului de admitere aprobat anual de Guvern.
(5) Pachetul de servicii educaţionale acordate de stat pentru fiecare nivel al sistemului de învăţămînt se aprobă de Guvern.
(6) Statul susţine persoanele cu cerinţe educaţionale speciale, de asemenea sprijină elevii şi studenţii cu performanţe remarcabile.
(7) Statul garantează formarea şi dezvoltarea competenţei de comunicare eficientă în limba română, în limbile minorităţilor naţionale, după caz, şi în cel puţin două limbi de circulaţie internaţională.
(8) Statul asigură condiţii de formare şi dezvoltare a competenţelor de comunicare în limbile engleză, franceză şi rusă în toate instituţiile publice de învăţămînt general.
(9) Statul promovează şi susţine învăţarea pe tot parcursul vieţii.
(10) Admiterea în instituţiile de învăţămînt, transferul elevilor şi al studenţilor de la o instituţie de învăţămînt la alta se realizează în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(11) Cetăţenii altor state, precum şi apatrizii au acces la educaţie prin sistemul naţional de învăţămînt, în condiţiile prezentului cod.
Articolul 10. Limba de predare
(1) În sistemul educaţional, procesul de învăţămînt se desfăşoară în limba română şi, în limita posibilităţilor sistemului educaţional, în una din limbile de circulaţie internaţională sau, în condiţiile alin. (2), în limbile minorităţilor naţionale.
(2) În ariile locuite tradiţional sau în număr substanţial de persoane aparţinînd minorităţilor naţionale, dacă există o cerere suficientă, statul asigură, în limita posibilităţilor sistemului educaţional, ca persoanele aparţinînd acestor minorităţi să beneficieze de condiţii corespunzătoare de a învăţa limba lor minoritară ori de a primi o educaţie în această limbă la nivelul învăţămîntului obligatoriu.
(3) Studierea limbii române este obligatorie în toate instituţiile de învăţămînt de orice nivel şi este reglementată de standardele educaţionale de stat.
(4) Statul asigură condiţiile necesare pentru studierea limbii române în toate instituţiile de învăţămînt, inclusiv prin creşterea ponderii disciplinelor studiate în limba română în instituţiile de învăţămînt general cu altă limbă de predare.
(5) Statul susţine metodologic, didactic şi curricular învăţămîntul în limba română pentru diasporă, cu respectarea legislaţiei ţărilor de reşedinţă.
Articolul 11. Finalităţile educaţionale
(1) Educaţia are ca finalitate principală formarea unui caracter integru şi dezvoltarea unui sistem de competenţe care include cunoştinţe, abilităţi, atitudini şi valori ce permit participarea activă a individului la viaţa socială şi economică.
(2) Educaţia urmăreşte formarea următoarelor competenţe-cheie:
a) competenţe de comunicare în limba română;
b) competenţe de comunicare în limba maternă;
c) competenţe de comunicare în limbi străine;
d) competenţe în matematică, ştiinţe şi tehnologie;
e) competenţe digitale;
f) competenţa de a învăţa să înveţi;
g) competenţe sociale şi civice;
h) competenţe antreprenoriale şi spirit de iniţiativă;
i) competenţe de exprimare culturală şi de conştientizare a valorilor culturale.

Capitolul I. Structura sistemului de învăţămînt

Articolul 12. Structura sistemului de învăţămînt
Sistemul de învăţămînt este organizat pe niveluri şi cicluri în conformitate cu Clasificarea Internaţională Standard a Educaţiei (ISCED-2011):
a) nivelul 0 - educaţia timpurie:
- educaţia antepreşcolară;
- învăţămîntul preşcolar;
b) nivelul 1 - învăţămîntul primar;
c) nivelul 2 - învăţămîntul secundar, ciclul I: învăţămîntul gimnazial;
d) nivelul 3:
- învăţămîntul secundar, ciclul II: învăţămîntul liceal;
- învăţămîntul profesional tehnic secundar;
e) nivelul 4 - învăţămîntul profesional tehnic postsecundar;
f) nivelul 5 - învăţămîntul profesional tehnic postsecundar nonterţiar;
g) nivelul 6 - învăţămîntul superior, ciclul I: învăţămînt superior de licenţă;
h) nivelul 7 - învăţămîntul superior, ciclul II: învăţămînt superior de master;
i) nivelul 8 - învăţămîntul superior, ciclul III: învăţămînt superior de doctorat.
Articolul 13. Învăţămîntul obligatoriu
(1) Învăţămîntul obligatoriu începe cu grupa pregătitoare din învăţămîntul preşcolar şi se finalizează cu învăţămîntul liceal sau învăţămîntul profesional tehnic secundar şi postsecundar.
(2) Obligativitatea frecventării învăţămîntului obligatoriu încetează la vîrsta de 18 ani.
(3) Responsabilitatea şcolarizării obligatorii a copiilor cu vîrsta de pînă la 16 ani revine părinţilor sau altor reprezentanţi legali şi autorităţilor administraţiei publice locale de nivelurile întîi şi al doilea.
(4) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării elaborează, aprobă şi monitorizează respectarea regulamentelor de şcolarizare obligatorie a copiilor de vîrstă şcolară.

Capitolul II. Organizarea sistemului de învăţămînt

Articolul 14. Procesul de învăţămînt
(1) Procesul de învăţămînt se desfăşoară în baza standardelor educaţionale de stat, aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, indiferent de tipul de proprietate şi forma juridică de organizare a instituţiei de învăţămînt.
(2) Durata anului de studiu, a stagiilor de practică, a sesiunilor de examene şi a vacanţelor se stabileşte pentru fiecare nivel de învăţămînt prin planul-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 15. Tipurile instituţiilor de învăţămînt
(1) În conformitate cu structura învăţămîntului, instituţiile de învăţămînt se clasifică după cum urmează:
a) instituţie de educaţie antepreşcolară - creşă, centru comunitar de educaţie timpurie;
b) instituţie de învăţămînt preşcolar - grădiniţă de copii, centru comunitar de educaţie timpurie;
c) instituţie de învăţămînt primar - şcoală primară;
d) instituţie de învăţămînt secundar, ciclul I - gimnaziu;
e) instituţie de învăţămînt secundar, ciclul II - liceu;
f) instituţie de învăţămînt general cu programe combinate - complex educaţional (şcoală primară-grădiniţă, gimnaziu-grădiniţă);
g) instituţie de învăţămînt profesional tehnic secundar - şcoală profesională;
h) instituţie de învăţămînt profesional tehnic postsecundar şi postsecundar nonterţiar - colegiu;
i) instituţie de învăţămînt profesional tehnic cu programe combinate - centru de excelenţă;
j) instituţie de învăţămînt secundar vocaţional de arte, sport etc. - şcoală;
k) instituţie de învăţămînt superior - universitate, academie de studii, institut, şcoală superioară, şcoală de înalte studii etc.;
l) instituţie specializată de învăţămînt de formare continuă - institut;
m) instituţie de învăţămînt extraşcolar - şcoală (de arte: arte plastice, muzică, teatru; de sport etc.), centru de creaţie, club sportiv;
n) instituţie de învăţămînt special - instituţie specială, şcoală auxiliară.
(2) În cazul în care instituţia de învăţămînt oferă programe de studii de mai multe niveluri şi are conducere şi administraţie unică, ea se va numi după nivelul de studii cel mai înalt.
(3) În funcţie de tipul de proprietate, instituţiile de învăţămînt se clasifică după cum urmează:
a) instituţie de învăţămînt publică;
b) instituţie de învăţămînt privată.
Articolul 16. Evaluarea şi scara de notare
(1) Scopul evaluării este de a orienta şi optimiza învăţarea.
(2) Procesul de evaluare şi de notare se desfăşoară în conformitate cu regulamentul aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) În învăţămîntul preşcolar, monitorizarea rezultatelor învăţării se realizează în baza standardelor de învăţare şi dezvoltare a copiilor cu vîrsta de pînă la 7 ani, precum şi a instrumentului de monitorizare a pregătirii copiilor pentru şcoală, aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Evaluarea rezultatelor învăţării, la toate nivelurile de învăţămînt, se face cu note de la „10" la „1" şi, după caz, cu calificativele „excelent", „ foarte bine", „bine", „satisfăcător", „nesatisfăcător", „admis", „respins" sau prin descriptori.
(5) În învăţămîntul primar, evaluarea rezultatelor învăţării este criterială şi se efectuează prin descriptori.
(6) Evaluarea şi notarea elevilor cu cerinţe educaţionale speciale se realizează în baza planurilor educaţionale individualizate.
(7) În învăţămîntul superior, pe lîngă sistemul naţional de notare, se aplică şi scara de notare cu calificative recomandate în Sistemul european de credite transferabile (A, B, C, D, E, FX, F), pentru completarea suplimentului la diplomă şi facilitarea mobilităţii academice. Echivalarea cu scara naţională de notare se face după cum urmează:
A: 9,01-10,0;
B: 8,01-9,0;
C: 7,01-8,0;
D: 6,01-7,0;
E: 5,0-6,0;
FX: 3,01-4,99;
F: 1,0-3,0.
(8) Notarea elevilor şi studenţilor fără respectarea metodologiilor de evaluare şi a standardelor naţionale constituie abatere disciplinară şi se sancţionează potrivit legii.
Articolul 17. Actele de studii
(1) Instituţiile de învăţămînt gimnazial, liceal, profesional tehnic, superior şi de formare continuă eliberează persoanelor care au promovat examenele de absolvire acte de studii, potrivit formatelor elaborate şi aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) Modelele actelor de studii se publică în Monitorul Oficial al Republicii Moldova. Actele de studii eliberate în formatul aprobat de alte entităţi juridice nu sînt recunoscute.
(3) În învăţămîntul obligatoriu actele de studii se eliberează gratuit. Eliberarea duplicatelor acestor acte se efectuează contra plată, al cărei cuantum se stabileşte de Guvern.
(4) Actele de studii conferă titularului dreptul de continuare a studiilor la nivelul următor de învăţămînt sau de angajare pe piaţa muncii conform calificării obţinute.
(5) În învăţămîntul secundar general actele de studii se completează în limba română. În învăţămîntul profesional tehnic şi în cel superior actele de studii se completează în limbile română şi engleză.
(6) La finalizarea fiecărui nivel sau ciclu de învăţămînt se eliberează următoarele acte de studii:
a) în învăţămîntul gimnazial - Certificat de studii gimnaziale;
b) în învăţămîntul liceal - Diplomă de bacalaureat;
c) în învăţămîntul profesional tehnic secundar - Certificat de calificare;
d) în învăţămîntul profesional tehnic postsecundar şi postsecundar nonterţiar - Diplomă de studii profesionale;
e) în învăţămîntul superior:
- ciclul I - Diplomă de studii superioare de licenţă;
- ciclul II - Diplomă de studii superioare de master;
- ciclul III - Diplomă de doctor (în domeniul respectiv).
(7) La finalizarea studiilor în învăţămîntul secundar vocaţional de arte, sport etc. se eliberează actele de studii enumerate la alin. (6), conform nivelului de învăţămînt promovat, şi certificate de calificare profesională.
(8) La absolvirea de cursuri în cadrul învăţării pe tot parcursul vieţii se eliberează certificate de perfecţionare, de specializare sau de recalificare profesională.
(9) Recunoaşterea studiilor şi a perioadelor de studii, recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi a calificărilor sînt de competenţa structurii abilitate pentru recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi a calificărilor.
Articolul 18. Managementul sistemului de învăţămînt
(1) Managementul sistemului de învăţămînt se realizează la trei niveluri: naţional, local şi instituţional.
(2) Competenţele manageriale în sectorul educaţional se stabilesc după cum urmează:
a) ale organelor centrale - prin prezentul cod;
b) ale organelor locale - prin decizii ale autorităţilor administraţiei publice locale, adoptate în condiţiile prezentului cod;
c) ale structurilor instituţionale - prin Carta universitară şi regulamentele instituţionale, aprobate în condiţiile legii.
(3) Elaborarea, promovarea, monitorizarea implementării şi evaluarea impactului politicii naţionale în domeniul educaţiei constituie competenţa Ministerului Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării poate avea organe desconcentrate în teritoriu cu funcţii de gestionare administrativă a învăţămîntului.
(5) Organele locale de specialitate în domeniul învăţămîntului sînt create de autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea în forma organizatorică de subdiviziuni interioare, subordonate consiliilor raionale/ municipale. În UTA Găgăuzia aceste organe sînt create de Adunarea Populară şi se subordonează acesteia.
(6) Titulatura, structura şi regulamentele de funcţionare ale organelor locale de specialitate în domeniul învăţămîntului se stabilesc de consiliile raionale/municipale, iar în UTA Găgăuzia - de Adunarea Populară, în baza structurii-tip şi a regulamentului-tip aprobate de Guvern.
(7) Managementul calităţii este asigurat:
a) în învăţămîntul general:
- la nivel naţional - de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare;
- la nivel local - de organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului;
- la nivel instituţional - de managerii instituţiilor de învăţămînt general;
b) în învăţămîntul profesional tehnic şi în învăţămîntul superior:
- la nivel naţional - de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, ministerele de resort şi Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare;
- la nivel instituţional - de structurile respective de asigurare a calităţii în învăţămînt.
(8) Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare activează în baza regulamentului aprobat de Guvern, în condiţiile prezentului cod. [Art.8 al.(9) abrogat prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(10) Actele administrative şi deciziile de interes general aprobate de entităţile sistemului de învăţămînt se publică pe paginile web oficiale ale autorităţilor şi instituţiilor respective.
Articolul 19. Sprijinirea elevilor şi studenţilor capabili
de performanţe înalte
(1) Statul sprijină elevii şi studenţii capabili de performanţe înalte în instituţiile de învăţămînt, inclusiv în centrele de excelenţă.
(2) Coordonarea acţiunilor prevăzute la alin. (1) este asigurată de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Resursele umane, curriculare, informaţionale, materiale şi financiare pentru susţinerea elevilor şi studenţilor capabili de performanţe înalte se asigură de instituţiile de învăţămînt şi de alte entităţi conform metodologiei aprobate de Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării.
(4) Pentru sprijinirea elevilor şi studenţilor capabili de performanţe înalte, Ministerul Educației, Culturii și Cercetării organizează olimpiade şi concursuri, tabere de profil, simpozioane şi alte activităţi specifice şi acordă burse şi alte forme de sprijin material.
(5) Elevii şi studenţii capabili de performanţe înalte beneficiază, indiferent de vîrstă, de programe educative care respectă particularităţile lor de învăţare şi de orientare a performanţei. Aceste programe sînt de aprofundare a învăţării, de grupare pe abilităţi, de îmbogăţire a curriculumului cu noi domenii, de mentorat şi transfer de competenţă, de accelerare a promovării conform ritmului individual de învăţare.
Articolul 20. Organizarea învăţămîntului general
(1) Învăţămîntul general cuprinde:
a) educaţia timpurie:
- grupele antepreşcolare, pentru copiii cu vîrsta de la 0 la 2 ani;
- grupele preşcolare, pentru copiii cu vîrsta de la 2 la 6 (7) ani, inclusiv grupele pregătitoare;
[Art.20 al.(1), lit.a) modificată prin LP269 din 23.11.18, MO467-179/14.12.18 art.794; în vigoare 14.01.19]
b) învăţămîntul primar: clasele I-IV;
c) învăţămîntul gimnazial: clasele V-IX;
d) învăţămîntul liceal: clasele X-XII (XIII).
(2) Învăţămîntul general include, de asemenea, învăţămîntul special, învăţămîntul extraşcolar, alternativele educaţionale.
(3) Instituţiile de învăţămînt general poartă răspundere pentru respectarea drepturilor şi pentru securitatea vieţii şi sănătăţii copiilor şi elevilor în timpul aflării acestora în cadrul instituţiei.
(4) Instituţiile de învăţămînt general au următoarele atribuţii:
a) asigură tuturor copiilor şi elevilor educaţie de calitate, îngrijire şi sprijin;
b) identifică copiii şi elevii cu dificultăţi de învăţare şi le acordă ajutorul şi asistenţa individuală necesară în procesul de învăţare;
c) asigură oportunităţi de dezvoltare personală copiilor şi elevilor cu aptitudini deosebite în anumite domenii;
d) acordă asistenţa necesară copiilor şi elevilor aflaţi în dificultate, în colaborare cu instituţiile de asistenţă socială;
e) asigură armonizarea componentei şcolare a curriculumului cu cerinţele, interesele şi preferinţele educaţionale ale copiilor şi elevilor.
(5) În învăţămîntul general, instituţiile de învăţămînt pot organiza, în caz de necesitate, prestarea de servicii logopedice, de asistenţă psihopedagogică etc., în modul stabilit de Guvern.
(6) Activitatea instituţiilor de învăţămînt general este reglementată printr-un regulament-tip aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(7) Instituţiile de învăţămînt general sînt obligate să prezinte anual organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului un raport de activitate care se publică pe pagina web oficială a acestuia. Procedura de publicare a raportului este stabilită de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 21. Înfiinţarea, reorganizarea şi lichidarea instituţiilor
de învăţămînt general
(1) Instituţiile publice de educaţie timpurie (educaţie antepreşcolară şi învăţămînt preşcolar) şi de învăţămînt extraşcolar (de nivel local) sînt înfiinţate, reorganizate şi lichidate de către autorităţile administraţiei publice locale de nivelul întîi. Instituţiile publice de învăţămînt primar, gimnazial, liceal şi extraşcolar (de nivel raional) sînt înfiinţate, reorganizate şi lichidate de către autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia. Autorităţile administraţiei publice locale au obligaţia de a asigura buna funcţionare a acestor instituţii în conformitate cu regulamentele şi standardele aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) Autorităţile administraţiei publice locale fondatoare sînt obligate să stabilească districte şcolare pentru fiecare instituţie publică de învăţămînt preşcolar, de învăţămînt primar şi/sau gimnazial.
(3) Instituţiile publice de învăţămînt special şi de învăţămînt profesional tehnic sînt înfiinţate, reorganizate şi lichidate la iniţiativa fondatorilor, cu aprobarea Guvernului.
(4) Instituţiile de învăţămînt private de toate nivelurile pot fi înfiinţate, reorganizate şi lichidate în modul prevăzut de legislaţia civilă şi de prezentul cod.
(5) Instituţiile de învăţămînt private acreditate sînt parte componentă a sistemului naţional de învăţămînt şi îşi desfăşoară activitatea în conformitate cu prevederile prezentului cod.
(6) Instituţiile de învăţămînt publice pot avea statut de persoană juridică în condiţiile legislaţiei în vigoare.
(7) La iniţiativa autorităţilor administraţiei publice locale, a autorităţilor administraţiei publice centrale, a instituţiilor publice şi cu acordul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării, în funcţie de necesităţile locale, pot fi organizate structuri de învăţămînt fără statut de persoană juridică, ca subunităţi ale unei unităţi de învăţămînt cu personalitate juridică, acestea fiind subordonate aceluiaşi executor de buget, în condiţiile legii.
Articolul 22. Durata anului de studii
(1) Anul de studii în învăţămîntul general începe la 1 septembrie. În învăţămîntul primar, durata anului de studii este de 33 de săptămîni, repartizate pe semestre relativ egale. În învăţămîntul gimnazial şi liceal, anul de studii are durata de 35 de săptămîni, repartizate pe semestre relativ egale. În clasele terminale a IX-a şi a XII-a, durata anului de studii este de 34 de săptămîni, repartizate pe semestre relativ egale.
(2) Perioada, numărul şi durata vacanţelor, precum şi durata orelor de clasă (lecţiilor) în învăţămîntul general se stabilesc de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.

Capitolul II. Educaţia timpurie

Articolul 23. Organizarea educaţiei timpurii
(1) Educaţia timpurie are drept scop principal dezvoltarea multilaterală a copilului şi pregătirea pentru integrarea în activitatea şcolară.
(2) Educaţia timpurie include două cicluri:
a) educaţia antepreşcolară, pentru copiii cu vîrsta de la 0 la 2 ani;
[Art.23 al.(2), lit.a) modificată prin LP269 din 23.11.18, MO467-179/14.12.18 art.794; în vigoare 14.01.19]
b) învăţămîntul preşcolar, pentru copiii cu vîrsta de la 2 la 6 (7) ani.
[Art.23 al.(2), lit.b) modificată prin LP269 din 23.11.18, MO467-179/14.12.18 art.794; în vigoare 14.01.19]
(3) Educaţia timpurie se desfăşoară în creşe, grădiniţe, centre comunitare de educaţie timpurie sau în alte instituţii care prestează servicii în conformitate cu standardele educaţionale de stat.
(4) Educaţia timpurie poate fi organizată şi în instituţii rezidenţiale - pentru copiii orfani sau cei rămaşi fără îngrijire părintească, în instituţii sanatoriale - pentru copiii cu boli cronice, precum şi în instituţii de învăţămînt special, în instituţii penitenciare şi în instituţii medicale.
Articolul 24. Educaţia antepreşcolară
Educaţia antepreşcolară se realizează în familie, aceasta beneficiind de finanţare de la bugetul public naţional conform legislaţiei în vigoare. La solicitarea părinţilor, autorităţile administraţiei publice locale pot organiza educaţia antepreşcolară, cu finanţare de la bugetele locale.
Articolul 25. Învăţămîntul preşcolar
(1) În instituţia de învăţămînt preşcolar sînt înscrişi, la solicitare, în mod obligatoriu, fără probe de concurs, toţi copiii din districtul şcolar corespunzător.
(2) Statul suportă cheltuielile pentru serviciile de învăţămînt preşcolar şi de îngrijire în instituţiile publice pentru toţi copiii, inclusiv pentru copiii cu cerinţe educaţionale speciale.

Capitolul III. Învăţămîntul primar

Articolul 26. Misiunea învăţămîntului primar
Învăţămîntul primar contribuie la formarea copilului ca personalitate liberă şi creativă şi asigură dezvoltarea competenţelor necesare continuării studiilor în învăţămîntul gimnazial.
Articolul 27. Organizarea învăţămîntului primar
(1) Învăţămîntul primar include clasele I-IV şi se organizează ca învăţămînt cu frecvenţă, de regulă, în prima jumătate a zilei. Pentru persoanele cu dificultăţi de învăţare cauzate de dizabilităţi, învăţămîntul primar se poate organiza ca învăţămînt la distanţă, învăţămînt la domiciliu, studiu individual.
(2) În clasa I sînt înscrişi, în mod obligatoriu, fără probe de concurs, toţi copiii din districtul şcolar corespunzător.
(3) În clasele cu profil de arte şi sport, înscrierea în clasa I poate avea loc în baza unor probe de aptitudini specifice profilului.
(4) Şcolarizarea devine obligatorie după împlinirea
vîrstei de 7 ani.
(5) Şcolarizarea copiilor care nu au împlinit vîrsta de 7 ani către începutul anului şcolar se decide în baza cererii părinţilor sau a altor reprezentanţi legali ai acestora, în funcţie de gradul de maturitate psihosomatică, confirmat de specialişti, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(6) În învăţămîntul primar se pot organiza grupe sau clase cu program prelungit, finanţate din surse bugetare şi din alte surse legale, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(7) Învăţămîntul primar se organizează şi în instituţii rezidenţiale - pentru copiii orfani sau cei rămaşi fără îngrijire părintească, în instituţii sanatoriale - pentru copiii cu boli cronice, precum şi în instituţii de învăţămînt special, în instituţii penitenciare şi în instituţii medicale.
(8) Învăţămîntul primar se finalizează cu testarea naţională, organizată în baza metodologiei aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.

Capitolul IV. Învăţămîntul gimnazial

Articolul 28. Misiunea învăţămîntului gimnazial
Învăţămîntul gimnazial contribuie la formarea unei personalităţi libere şi creative prin asigurarea dezvoltării competenţelor elevilor, precum şi prin consilierea şi orientarea acestora în determinarea traseului individual optim către învăţămîntul liceal, profesional tehnic secundar sau profesional tehnic postsecundar.
Articolul 29. Organizarea învăţămîntului gimnazial
(1) Învăţămîntul gimnazial include clasele V-IX şi se organizează ca învăţămînt cu frecvenţă. Pentru persoanele cu dificultăţi de învăţare cauzate de dizabilităţi, învăţămîntul gimnazial se poate organiza ca învăţămînt la distanţă, învăţămînt la domiciliu, studiu individual.
(2) Înscrierea în gimnaziu se face în mod obligatoriu, fără probe de concurs, pentru elevii din districtul şcolar corespunzător.
(3) Înscrierea în gimnaziu la clasele cu profil de arte şi sport are loc în baza unor probe de aptitudini specifice profilului.
(4) Învăţămîntul gimnazial se organizează şi în instituţii rezidenţiale - pentru copiii orfani sau cei rămaşi fără îngrijire părintească, în instituţii sanatoriale - pentru copiii cu boli cronice, precum şi în instituţii de învăţămînt special, în instituţii penitenciare şi în instituţii medicale.
(5) Învăţămîntul gimnazial se finalizează cu examene naţionale de absolvire, la promovarea cărora se eliberează certificatul de studii gimnaziale.
(6) Modul de organizare a examenelor naţionale de absolvire a învăţămîntului gimnazial este stabilit de
Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.

Capitolul V. Învăţămîntul liceal

Articolul 30. Misiunea învăţămîntului liceal [Art.31 al.(9
Învăţămîntul liceal asigură dezvoltarea la elevi a competenţelor definite prin Curriculumul naţional şi consilierea lor în alegerea traseului educaţional sau profesional individual către învăţămîntul superior sau învăţămîntul profesional tehnic postsecundar nonterţiar, în funcţie de potenţial, vocaţie şi performanţe.
Articolul 31. Organizarea învăţămîntului liceal
(1) Învăţămîntul liceal se organizează în licee ca învăţămînt cu frecvenţă (clasele X-XII) sau cu frecvenţă redusă (clasele X-XIII). Pentru persoanele cu dificultăţi de învăţare cauzate de dizabilităţi, învăţămîntul liceal se poate organiza ca învăţămînt la distanţă, învăţămînt la domiciliu, studiu individual.
(2) Învăţămîntul liceal se organizează cu următoarele filiere:
a) teoretică, cu profilurile umanist şi real;
b) vocaţională, cu profilurile de arte, de sport, teologic, militar.
(3) Guvernul poate decide, la propunerea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării, şi organizarea altor profiluri.
(4) Învăţămîntul liceal cu frecvenţă redusă (clasele X-XIII) se organizează pentru absolvenţii învăţămîntului gimnazial şi profesional tehnic secundar, angajaţi pe piaţa muncii sau care au împlinit 20 de ani, în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(5) Admiterea elevilor în învăţămîntul liceal se face prin concurs, în baza metodologiei aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, care se face publică la începutul anului şcolar care precede sesiunea de admitere.
(6) Concursul de admitere în liceele cu profil de arte şi sport include suplimentar şi probe de aptitudini specifice profilului.
(7) Absolvenţii şcolilor profesionale au dreptul să se înscrie la studii liceale în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(8) Învăţămîntul liceal se încheie cu examenul naţional de bacalaureat, care se organizează în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(9) În caz de nepromovare, examenul de bacalaureat poate fi susţinut repetat, în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(9 ¹) În decursul unui an sînt organizate 3 sesiuni ale examenului național de bacalaureat. Pentru participarea la a 3-a sesiune anuală de bacalaureat, candidatul achită o taxă de examen în mărimea stabilită de către Guvern.

(10) Persoanele care au absolvit forme de învăţămînt echivalente învăţămîntului liceal pot solicita susţinerea examenului de bacalaureat în regim de externat. Modul de susţinere a examenului de bacalaureat în regim de externat se stabileşte de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării. ¹) introdus prin LP314 din 30.11.18, MO1-5/04.01.19 art.36]
(11) La promovarea examenului naţional de bacalaureat se eliberează diploma de bacalaureat, care conferă dreptul de admitere în învăţămîntul superior şi în învăţămîntul profesional tehnic postsecundar nonterţiar.
(12) Elevilor care nu au promovat examenul naţional de bacalaureat li se eliberează un certificat de studii liceale, care conferă dreptul de a urma programe de pregătire profesională în instituţii de învăţămînt profesional tehnic secundar şi profesional tehnic postsecundar.

Capitolul VI. Învăţămîntul pentru copiii şi elevii

cu cerinţe educaţionale speciale. Educaţia incluzivă

Articolul 32. Învăţămîntul pentru copiii şi elevii cu cerinţe
educaţionale speciale
Învăţămîntul pentru copiii şi elevii cu cerinţe educaţionale speciale este parte integrantă a sistemului de învăţămînt şi are drept scop educarea, reabilitarea şi/sau recuperarea şi incluziunea educaţională, socială şi profesională a persoanelor cu dificultăţi de învăţare, de comunicare şi interacţiune, cu deficienţe senzoriale şi fizice, emoţionale şi comportamentale, sociale.
Articolul 33. Organizarea învăţămîntului pentru copiii şi elevii
cu cerinţe educaţionale speciale
(1) Învăţămîntul pentru copiii şi elevii cu cerinţe educaţionale speciale este gratuit, se organizează în instituţiile de învăţămînt general, inclusiv în instituţiile de învăţămînt special, sau prin învăţămînt la domiciliu.
(2) Statul asigură integrarea în sistemul de învăţămînt a copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale prin:
a) înscrierea copilului sau elevului cu cerinţe educaţionale speciale în grupa sau clasa corespunzătoare din instituţia de învăţămînt special;
b) înscrierea copilului sau elevului cu cerinţe educaţionale speciale în grupa sau clasa din instituţiile de învăţămînt general.
(3) Statul asigură incluziunea copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale prin abordarea individualizată, determinarea formei de incluziune, examinarea şi/sau reexaminarea complexă a copilului sau elevului cu cerinţe educaţionale speciale, realizate în baza unei metodologii aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării de către structuri abilitate, constituite la nivel central şi local, care funcţionează în modul stabilit de Guvern.
(4) Determinarea formei de incluziune, evaluarea şi/sau reevaluarea periodică a gradului de dezvoltare a copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale se efectuează în prezenţa părinţilor sau a altor reprezentanţi legali, la solicitarea acestora.
(5) Instituţiile de învăţămînt general în care sînt înscrişi copiii sau elevii cu cerinţe educaţionale speciale şi instituţiile de învăţămînt special colaborează cu instituţiile de protecţie socială, alte organizaţii publice sau private, persoane fizice sau juridice din ţară şi din străinătate şi beneficiază, în condiţiile legii, de sprijin în organizarea învăţării.
(6) Instituţiile de învăţămînt special, instituţiile de învăţămînt general şi autorităţile publice responsabile asigură condiţii de ordin ambiental şi oferă servicii educaţionale în funcţie de necesităţile individuale ale copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale, inclusiv prin facilitarea învăţării alfabetului Braille, limbajului mimico-gestual, formelor alternative de scriere, de comunicare, de orientare şi a aptitudinilor de mobilitate.
(7) În instituţiile de învăţămînt general activează cadre didactice de sprijin abilitate pentru incluziunea copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale.
Articolul 34. Învăţămîntul special
(1) Învăţămîntul special se realizează în instituţii de învăţămînt special cu sau fără servicii rezidenţiale şi în instituţii de învăţămînt alternative care acordă asistenţă recuperatorie copiilor şi elevilor cu deficienţe senzoriale şi alte deficienţe, inclusiv celor integraţi în învăţămîntul general, precum şi consultaţii metodice cadrelor didactice ce activează în grupele sau clasele în care învaţă aceşti copii/elevi, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) În funcţie de categoriile de cerinţe educaţionale speciale, învăţămîntul special se organizează în următoarele tipuri de instituţii:
a) instituţii speciale - pentru copiii şi elevii cu deficienţe senzoriale (auditive sau vizuale);
b) şcoli auxiliare - pentru copiii şi elevii cu dificultăţi severe de învăţare (dificultăţi multiple, asociate).
(3) Învăţămîntul special pentru copiii şi elevii cu cerinţe educaţionale speciale se desfăşoară în conformitate cu Curriculumul naţional, cu planurile-cadru de învăţămînt, aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, şi cu planurile educaţionale individualizate.
(4) În clasele V-XII din instituţiile speciale pentru elevii cu deficienţe senzoriale, disciplinele şcolare sînt predate de cadre didactice cu pregătire generală, care au urmat cursuri de specializare în domeniul psihopedagogiei speciale.
(5) În învăţămîntul special organizat pentru copiii şi elevii cu cerinţe educaţionale speciale sînt angajate cadre didactice cu pregătire calificată în domeniul psihopedagogiei speciale şi asistenţei sociale.
Articolul 35. Învăţămîntul la domiciliu
(1) Instruirea la domiciliu se organizează pe o perioadă de timp determinată pentru copiii şi elevii care, din cauza problemelor de sănătate sau a unei dizabilităţi, sînt lipsiţi temporar de posibilitatea de a se deplasa.
(2) Instruirea la domiciliu se desfăşoară în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, prin coordonare cu Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale.

Capitolul VII. Învăţămîntul extraşcolar

Articolul 36. Misiunea învăţămîntului extraşcolar
(1) Învăţămîntul extraşcolar se realizează în afara programului şi activităţii şcolare prin activităţi complementare procesului educaţional desfăşurat în instituţiile de învăţămînt şi are menirea să dezvolte potenţialul cognitiv, afectiv şi acţional al copiilor şi tinerilor, să răspundă intereselor şi opţiunilor acestora pentru timpul liber.
(2) Învăţămîntul extraşcolar asigură posibilităţi suplimentare de informare, documentare, comunicare, dezvoltare, incluziune socială şi autorealizare.
Articolul 37. Organizarea învăţămîntului extraşcolar
(1) Învăţămîntul extraşcolar este benevol şi se organizează, în funcţie de interesele şi opţiunile copiilor şi tinerilor, în instituţiile de învăţămînt general şi în instituţiile de învăţămînt extraşcolar publice şi private (centre, palate şi case de creaţie, şcoli de arte, sport etc.), sub formă de activităţi educative specifice, desfăşurate în grup şi/sau individual, sub îndrumarea cadrelor didactice cu pregătire specială, în colaborare cu familia, unităţi socioculturale, mass-media, organizaţii de copii şi tineret.
(2) Modul de funcţionare a instituţiilor de învăţămînt extraşcolar este prevăzut în regulamentul-tip aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) În funcţie de specificul activităţii, fiecare instituţie de învăţămînt extraşcolar îşi elaborează propriul regulament de funcţionare, coordonat cu organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului. În regulamentul de funcţionare al instituţiilor de învăţămînt extraşcolar se va specifica în mod explicit nomenclatorul serviciilor educaţionale oferite gratuit beneficiarilor.
(4) Accesul la activităţile oferite de instituţiile de învăţămînt extraşcolar publice, conform Nomenclatorului de servicii educaţionale gratuite aprobat de Guvern, este liber pentru toţi solicitanţii cu vîrsta cuprinsă între 5 şi 21 de ani, cu respectarea principiului nediscriminării.
(5) Instituţiile de învăţămînt extraşcolar publice pot presta servicii educaţionale contra plată doar suplimentar la cele prevăzute în planul de învăţămînt şi curriculum, conform legislaţiei în vigoare.
Articolul 38. Alternativele educaţionale
(1) Statul garantează dreptul la educaţie diferenţiată în baza pluralismului educaţional prin admiterea alternativelor educaţionale în sistemul naţional de învăţămînt.
(2) Alternativele educaţionale, publice şi private, se înfiinţează cu aprobarea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării, conform legislaţiei în vigoare.
(3) Modul de organizare, funcţionare, evaluare şi acreditare a alternativelor educaţionale se stabileşte de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Alternativele educaţionale beneficiază de autonomie organizaţională şi funcţionează în conformitate cu stan-dardele educaţionale de stat şi cu specificul alternativei.
Articolul 39. Standardele educaţionale de stat
(1) Standardele educaţionale de stat constituie un ansamblu de documente normative şi reprezintă un sistem de criterii şi norme referitoare la nivelul de calitate care se doreşte a fi atins de diverse componente şi aspecte ale sistemului educaţional.
(2) Standardele educaţionale de stat în învăţămîntul general vizează:
a) elaborarea Curriculumului naţional ca document de reglementare;
b) structurarea la elevi a competenţelor definite prin Curriculumul naţional;
c) dezvoltarea competenţelor profesionale ale cadrelor manageriale şi didactice;
d) elaborarea manualelor şi a altor suporturi şi resurse educaţionale;
e) asigurarea condiţiilor şi a resurselor materiale necesare pentru un proces educaţional eficient.
(3) Standardele educaţionale de stat şi tipurile acestora sînt definite, elaborate şi aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Standardele educaţionale de stat sînt obligatorii pentru toate instituţiile de învăţămînt publice şi private.
(5) Standardele educaţionale de stat constituie baza pentru recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi pentru evaluarea obiectivă a nivelului de pregătire generală a persoanei, indiferent de tipul, locul şi forma de realizare a învăţămîntului.

Capitolul IX. Curriculumul în învăţămîntul general

Articolul 40. Structura curriculumului
(1) Curriculumul în învăţămîntul general conturează viziunea asupra parcursului educaţional, proiectînd aşteptările societăţii cu privire la rezultatele scontate ale învăţării pentru fiecare disciplină şcolară, pe niveluri de învăţămînt.
(2) În învăţămîntul general, Curriculumul naţional include: cadrul de referinţă, planul-cadru pentru învăţămîntul primar, gimnazial şi liceal, curriculumul pentru educaţia timpurie, curricula disciplinelor obligatorii şi opţionale, manualele şcolare, ghidurile metodologice şi alte resurse de învăţare.
(3) Structura curriculumului pe discipline şcolare este definită în cadrul de referinţă al Curriculumului naţional.
(4) Curriculumul pentru învăţămîntul general se aprobă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(5) Curriculumul poate fi adaptat sau modificat pentru a satisface nevoile copiilor şi elevilor cu cerinţe educaţionale speciale. Modul de parcurgere a curriculumului este reflectat în planul educaţional individualizat pentru copilul/elevul cu cerinţe educaţionale speciale.
(6) Planul-cadru include disciplinele obligatorii, disciplinele opţionale, precum şi numărul maxim şi minim de ore aferente fiecăreia dintre acestea. Ponderea disciplinelor opţionale creşte în clasele finale ale învăţămîntului gimnazial şi liceal.
(7) Disciplinele opţionale incluse în planul-cadru au o pondere de 10-15% în învăţămîntul primar, 15-20% în învăţămîntul gimnazial şi 20-25% în învăţămîntul liceal.
(8) Planul-cadru este obligatoriu pentru toate instituţiile de învăţămînt general şi se aprobă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării cu cel puţin 6 luni înainte de începerea noului an şcolar.
(9) În cazul alternativelor educaţionale, planurile-cadru şi programele curriculare sînt elaborate de reprezentanţii instituţiilor care le implementează şi sînt aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(10) Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi cele ale UTA Găgăuzia pot stabili componenta locală a curriculumului pentru instituţiile din subordine, care va avea o pondere de cel mult 5% din cota disciplinelor opţionale - în învăţămîntul primar şi gimnazial şi de cel mult 10% din cota disciplinelor opţionale - în învăţămîntul liceal.
Articolul 41. Manualele şcolare
(1) În instituţiile de învăţămînt general se utilizează manuale şcolare, elaborate în baza Curriculumului naţional, selectate şi editate prin concurs, în baza unui regulament aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) În instituţiile de învăţămînt general se pot utiliza şi manuale alternative, elaborate în baza Curriculumului naţional, selectate pe bază de concurs şi recomandate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Elevii din învăţămîntul primar sînt asiguraţi cu manuale şcolare în mod gratuit.
(4) Elevii claselor V-XII sînt asiguraţi cu manuale şcolare conform schemei de închiriere aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
[Art.41 al.(4) în partea în care vizează asigurarea elevilor claselor V-IX cu manuale școlare conform schemei de închiriere aprobate de Ministerul Educației declarat neconstituțional prin HCC7 din 16.02.17, MO201-213/23.06.17 art.71; în vigoare 16.02.17]
(5) Elevii din familiile social vulnerabile beneficiază de facilităţi la închirierea manualelor şcolare, în condiţiile stabilite de Guvern.

Capitolul X. Evaluarea în învăţămîntul general

Articolul 42. Organizarea evaluării
(1) Evaluarea în învăţămîntul general reprezintă un ansamblu de acţiuni sistemice, prin care se analizează şi se apreciază:
a) sistemul de învăţămînt general în ansamblu;
b) curriculumul şcolar;
c) instituţiile de învăţămînt general;
d) rezultatele şcolare;
e) personalul didactic şi de conducere;
f) procesul educaţional şi managerial.
(2) Evaluarea în învăţămîntul general se realizează:
a) la nivel naţional - de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi alte structuri abilitate;
b) la nivel local - de către organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului al administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi al UTA Găgăuzia (în continuare - organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului);
c) la nivel instituţional - de către conducerea instituţiilor de învăţămînt.
Articolul 43. Evaluarea curriculumului şcolar
Evaluarea curriculumului şcolar, în general, şi a produselor curriculare, în special, constituie parte componentă a evaluării sistemice în învăţămîntul general şi se realizează de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi alte structuri abilitate.
Articolul 44. Evaluarea rezultatelor şcolare
(1) Evaluarea rezultatelor şcolare are ca obiectiv evaluarea nivelului de dezvoltare a competenţelor elevilor în baza standardelor educaţionale de stat.
(2) Evaluarea continuă se realizează prin evaluări formative şi sumative de către cadrele didactice şi, după caz, de către conducerea instituţiei de învăţămînt, de către organele locale de specialitate în domeniul învăţămîntului şi de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Instituţia de învăţămînt este autonomă în alegerea formelor şi strategiilor de evaluare continuă a rezultatelor şcolare, fără a depăşi prevederile curriculare.
(4) Evaluarea finală de certificare a performanţei educaţionale în învăţămîntul general se realizează de către entitatea naţională cu funcţii de evaluare şi examinare, care activează în baza unui regulament de organizare şi funcţionare aprobat de Guvern.
(5) În instituţiile de învăţămînt cu altă limbă de predare decît limba română, la absolvirea învăţămîntului gimnazial şi liceal se susţine un examen obligatoriu la limba română.
(6) Examenele de absolvire a învăţămîntului gimnazial şi liceal se desfăşoară în baza unui regulament elaborat de entitatea naţională cu funcţii de evaluare şi examinare şi aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(7) Se interzice publicarea subiectelor examenelor de absolvire a gimnaziului şi de bacalaureat, precum şi a soluţiilor la acestea, pînă la începerea examenului respectiv sau pe durata desfăşurării acestuia. Încălcarea prevederilor prezentului alineat se pedepseşte conform legislaţiei în vigoare.
Articolul 45. Evaluarea cadrelor didactice
(1) Evaluarea internă a cadrelor didactice din învăţămîntul general se efectuează anual în baza unei metodologii de evaluare aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) Evaluarea externă a cadrelor didactice din învăţămîntul general se efectuează o dată la 5 ani de către organele abilitate, în baza unei metodologii de evaluare aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Metodologia de evaluare prevede, în mod obligatoriu, consultarea opiniilor elevilor, părinţilor şi ale altor cadre didactice din instituţia de învăţămînt respectivă.
Articolul 46. Evaluarea cadrelor de conducere
(1) Evaluarea activităţii cadrelor de conducere ale instituţiilor de învăţămînt general se efectuează de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, în baza unei metodologii de evaluare aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
prin LP36 din 16.03.18, MO126-132/20.04.18 art.251]
(2) Evaluarea cadrelor de conducere din învăţămîntul general este obligatorie cel puţin o dată la 5 ani.
(3) Directorul instituţiei de învăţămînt general prezintă raportul anual de activitate la adunarea comună a consiliului profesoral şi consiliului de administraţie ale instituţiei.
Articolul 47. Evaluarea instituţiilor
(1) Evaluarea activităţii instituţiilor de învăţămînt general se efectuează de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, în baza standardelor de calitate aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, la cererea conducătorului instituţiei, precum şi la iniţiativa Agenţiei Naționale de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare sau a organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului.
prin LP36 din 16.03.18, MO126-132/20.04.18 art.251]
(2) Raportul de evaluare a instituţiei de învăţămînt general se publică pe pagina web oficială a Agenţiei Naționale de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, a organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului şi pe cea a instituţiei de învăţămînt.

Capitolul XI. Managementul învăţămîntului general

Articolul 48. Structurile de conducere ale organului local
de specialitate în domeniul învăţămîntului
(1) Structurile de conducere ale organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului includ consiliul de administraţie, consiliul consultativ şi conducătorul organului local respectiv.
(2) Consiliul de administraţie se constituie prin ordinul conducătorului organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului.
(3) Componenţa nominală a consiliului consultativ se aprobă prin decizia autorităţii administraţiei publice locale de nivelul al doilea, iar în UTA Găgăuzia - prin hotărîrea Adunării Populare a Găgăuziei.
(4) Conducătorul organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului este desemnat prin concurs, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, şi numit în funcţie, pentru un termen de 4 ani, prin decizia autorităţii administraţiei publice locale de nivelul al doilea/prin hotărîrea Adunării Populare a Găgăuziei. Una şi aceeaşi persoană poate deţine funcţia de conducător al organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului pentru cel mult două termene consecutive.
Articolul 49. Organele de conducere ale instituţiei de învăţămînt
general
(1) La nivelul instituţiei de învăţămînt general funcţionează:
a) consiliul de administraţie al instituţiei de învăţămînt, cu rol de decizie în domeniul administrativ, care este format din: director, un director adjunct, un reprezentant delegat de administraţia publică din unitatea administrativ-teritorială de nivelul întîi în care se află instituţia, trei reprezentanţi ai părinţilor, delegaţi de adunarea generală a părinţilor, doi reprezentanţi ai cadrelor didactice, delegaţi de consilul profesoral, şi un reprezentant al elevilor, delegat de consiliul elevilor din instituţie;
b) consiliul profesoral al instituţiei de învăţămînt, cu rol de decizie în domeniul educaţional, care este format din personalul didactic din instituţia respectivă şi este condus de directorul instituţiei de învăţămînt.
(2) Consiliul de administraţie este condus de o altă persoană decît directorul instituţiei de învăţămînt, desemnată de membrii consiliului prin vot secret.
(3) La şedinţele consiliului de administraţie pot participa reprezentanţi ai societăţii civile şi ai mediului de afaceri.
(4) Consiliul de administraţie funcţionează în baza unui regulament-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(5) Consiliul de administraţie al instituţiei de învăţămînt general are următoarele competenţe:
a) participă, prin reprezentanţii săi, în comisia de concurs pentru desemnarea directorului instituţiei de învăţămînt;
b) participă, prin reprezentanţii săi, la evaluarea directorului instituţiei de învăţămînt;
c) avizează bugetul instituţiei;
d) aprobă planul de dezvoltare al instituţiei;
e) gestionează resursele financiare provenite din alte surse decît cele bugetare;
f) aprobă componenta şcolară a planului-cadru la nivelul instituţiei;
g) avizează normele de completare a claselor, numărul de clase şi schema de încadrare a personalului instituţiei.
Articolul 50. Personalul de conducere
(1) Personalul de conducere al instituţiei de învăţămînt general se compune din director şi directori adjuncţi.
(2) Directorul instituţiei de învăţămînt general are următoarele atribuţii:
a) reprezintă instituţia;
b) emite ordine, semnează în numele instituţiei actele juridice emise de instituţie;
c) angajează, evaluează, promovează şi eliberează din funcţie personalul instituţiei;
d) este responsabil de executarea bugetului instituţiei;
e) elaborează schema de încadrare a personalului instituţiei;
f) elaborează şi propune spre aprobare consiliului de administraţie componenta şcolară a curriculumului;
g) elaborează normele de completare a claselor şi numărul de clase.
(3) În activitatea de conducere, directorul instituţiei este asistat de unul sau mai mulţi directori adjuncţi.
(4) Numărul de posturi de director adjunct în instituţiile de învăţămînt publice se stabileşte de organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului, conform normativelor aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(5) Funcţiile de director şi de director adjunct se ocupă prin concurs, în baza criteriilor de competenţă profesională şi managerială. Regulamentul de organizare şi desfăşurare a concursului pentru ocuparea funcţiei de director şi de director adjunct se aprobă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării. Cel puţin un director adjunct responsabil de procesul educaţional trebuie să aibă studii pedagogice.
(6) Directorul şi directorii adjuncţi ai instituţiei publice de învăţămînt general sînt numiţi în funcţie pentru un termen de 5 ani. La expirarea acestui termen, contractul individual de muncă al conducătorului încetează de drept, funcţia devenind vacantă.
(7) Directorul instituţiei de învăţămînt general încheie un contract individual de muncă cu organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului, iar directorul adjunct - cu directorul instituţiei de învăţămînt general.
(8) Directorul instituţiei de învăţămînt general poate fi eliberat din funcţie înainte de expirarea contractului individual de muncă, în condiţiile şi temeiurile prevăzute de legislaţia muncii, precum şi în următoarele cazuri:
a) comiterea încălcărilor financiare;
b) nerespectarea deontologiei profesionale;
c) necorespunderea cu standardele în vigoare a managementului promovat;
d) încălcarea drepturilor copiilor, elevilor, angajaţilor şi părinţilor;
e) obţinerea repetată a calificativului „nesatisfăcător" la evaluarea instituţiei efectuată de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
Articolul 51. Numărul de clase şi schema de încadrare
a personalului
(1) Procesul educaţional se realizează în clase sau grupe, conform normativelor stabilite de organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului, în baza standardelor educaţionale de stat şi normativelor sanitaro-epidemiologice de stat.
(2) Normativele privind numărul de clase pe ani de studii din instituţia de învăţămînt publică sînt stabilite de organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului.
(3) Numărul de clase pe ani de studii şi numărul de elevi în fiecare clasă în instituţiile de învăţămînt publice sînt propuse, în fiecare an, de conducerea instituţiei, în baza capacităţii de proiect a instituţiei şi a prognozei efectivului de elevi, sînt avizate de consiliul de administraţie şi aprobate de organul local de specialitate în domeniul învăţămîntului.
(4) Schema de încadrare a personalului include lista posturilor de conducere, didactice, didactice auxiliare şi nedidactice din instituţia de învăţămînt şi volumul estimativ de muncă (numărul de ore sau de norme) stabilit pentru fiecare post pentru anul de studii respectiv.
(5) Schema de încadrare a personalului în instituţiile de învăţămînt publice este elaborată în fiecare an de către conducerea instituţiei de învăţămînt, în funcţie de numărul de clase, este avizată de consiliul de administraţie al instituţiei şi prezentată pentru aprobare organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului pînă la sfîrşitul lunii martie.
(6) Numărul de clase şi schema de încadrare a personalului pentru instituţiile de învăţămînt publice aprobate sînt comunicate instituţiilor de învăţămînt pînă la sfîrşitul lunii aprilie. Instituţiile de învăţămînt sînt obligate să facă public numărul de clase pînă la sfîrşitul lunii mai.
(7) Numărul de clase şi schema de încadrare servesc drept bază pentru planificarea instituţională, angajarea de personal, precum şi pentru elaborarea proiectului bugetului.
Articolul 52. Preluarea managementului instituţiei de învăţămînt
în caz de gestionare defectuoasă
(1) În caz de gestionare defectuoasă a instituţiei publice de învăţămînt general, constatată într-un raport de evaluare al Agenţiei Naționale de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, Ministerul Educației, Culturii și Cercetării are dreptul să preia de la autoritatea publică respectivă managementul instituţiei respective şi finanţarea aferentă acesteia.
(2) Criteriile şi procedurile de preluare a managementului, în caz de gestionare defectuoasă a instituţiei de învăţămînt general, sînt stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) După preluarea de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării a managementului instituţiei publice de învăţămînt general, contractul individual de muncă încheiat cu directorul instituţiei de învăţămînt în cauză se reziliază.

Capitolul XII. Personalul din învăţămîntul general

Articolul 53. Categoriile de personal
(1) Personalul din învăţămîntul general este constituit din personal de conducere, personal didactic, personal didactic auxiliar şi personal nedidactic.
(2) Personalul de conducere din învăţămîntul general este format din director şi director adjunct.
(3) În învăţămîntul general, funcţiile didactice sînt:
a) în educaţia timpurie - educator, cadru didactic de sprijin, conducător muzical, logoped, psiholog, psihopedagog, metodist;
b) în învăţămîntul primar - învăţător, profesor, cadru didactic de sprijin, asistent didactic, logoped, psiholog, psihopedagog, conducător de cerc;
c) în învăţămîntul gimnazial şi liceal - profesor, psiholog, psihopedagog, pedagog social, cadru didactic de sprijin, conducător de cerc;
d) în învăţămîntul special - educator, învăţător, profesor, psiholog, logoped, maistru-instructor, instructor, maistru, psihopedagog, conducător de cerc, metodist.
(4) În structurile de asistenţă psihopedagogică, funcţiile didactice sînt: psihopedagog, psihopedagog special, pedagog, logoped, psiholog.
(5) În instituţiile de învăţămînt extraşcolar, funcţiile didactice sînt: conducător de cerc, maistru-instructor, dirijor, maestru de cor, maestru de balet, regizor, acompaniator, conducător artistic, psiholog, metodist.
(6) În instituţiile de învăţămînt de arte şi sport, funcţiile didactice sînt: profesor, conducător artistic, maestru de balet, maestru de concert, maestru de cor, dirijor, acompaniator, regizor, antrenor-instructor, maistru-instructor, antrenor.
(7) Personalul didactic auxiliar este format din:
a) bibliotecar şcolar;
b) informatician;
c) laborant;
d) instructor extraşcolar;
e) instructor-animator;
f) asistent al educatorului.
[ Art.53 al.(3), lit.f) introdusă prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
(8) Personalul nedidactic este format din:
a) secretar;
b) asistent medical;
c) kinetoterapeut;
d) tehnician;
e) meşter-acordor de instrumente muzicale;
f) administrator de patrimoniu;
g) administrator financiar (contabil);
h) alt personal administrativ gospodăresc, auxiliar şi de deservire cu titluri de funcţii conform Clasificatorului ocupaţiilor din Republica Moldova.
Articolul 54. Angajarea personalului didactic
(1) În învăţămîntul general, posturile didactice vacante se ocupă prin concurs, organizat la nivelul instituţiei de învăţămînt, conform unei metodologii aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării. La concursul pentru ocuparea unui post didactic poate participa orice candidat care îndeplineşte condiţiile de eligibilitate prevăzute de legislaţia în vigoare. Tinerii specialişti ocupă posturile vacante prin repartizare.
(2) Angajarea personalului didactic în instituţiile de învăţămînt se face prin încheierea unui contract individual de muncă cu directorul instituţiei, conform legislaţiei în vigoare.
(3) Absolvenţii programelor de învăţămînt superior de alt profil decît cel pedagogic au dreptul de a profesa în învăţămînt numai după ce au urmat programul unui modul psihopedagogic.
Articolul 55. Normarea activităţii didactice
(1) Activitatea cadrelor didactice din învăţămîntul general se realizează într-un interval zilnic de 7 ore, respectiv 35 de ore săptămînal, şi include:
a) activităţi de predare-învăţare-evaluare, de instruire practică, conform planurilor-cadru de învăţămînt;
b) activităţi de educaţie complementare procesului de învăţămînt;
c) activităţi de consiliere a copiilor, elevilor şi părinţilor în probleme de psihologie-pedagogie;
d) activităţi de mentorat;
e) activităţi de dirigenţie;
f) activităţi de pregătire pentru realizarea procesului educaţional;
g) activităţi de elaborare a planurilor educaţionale individualizate şi de predare-învăţare-evaluare, de instruire practică, conform planurilor de învăţămînt pentru copiii şi elevii cu cerinţe educaţionale speciale.
(2) Norma didactică de predare-învăţare-evaluare şi instruire practică în învăţămîntul primar, gimnazial şi liceal constituie 18 ore săptămînal.
(3) Norma didactică de predare-învăţare-evaluare şi instruire practică se reduce, în cazul cadrelor didactice care au calitatea de mentor, în modul stabilit de Guvern.
Articolul 56. Grade didactice şi manageriale
(1) Cadrelor didactice şi de conducere din învăţămîntul general li se pot acorda următoarele grade didactice şi manageriale: doi, unu şi superior.
(2) Procedura de acordare a gradelor didactice şi manageriale se stabileşte de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 57. Angajarea personalului didactic auxiliar și nedidactic
Angajarea personalului didactic auxiliar şi nedidactic în instituţiile de învăţămînt se face prin încheierea unui contract individual de muncă cu directorul instituţiei, conform legislaţiei în vigoare.
Articolul 58. Activitatea de mentorat
(1) În învăţămîntul general este promovată activitatea de mentorat prin care o persoană cu experienţă (mentorul) oferă sprijin, ajutor şi schimb de experienţă şi cunoştinţe unei alte persoane pentru a-i favoriza dezvoltarea profesională şi achiziţia de competenţe sau cunoştinţe.
(2) Cadrul didactic sau managerial poate deveni mentor dacă are o pregătire specială obţinută în cadrul formării iniţiale sau continue şi experienţă în domeniul profesat.
(3) Activitatea de mentorat se desfăşoară sub următoarele forme:
a) mentorat de practică;
b) mentorat de inserţie profesională;
c) mentorat de dezvoltare profesională.
(4) Mentoratul de practică se realizează prin îndrumarea de către un cadru didactic experimentat a studentului stagiar.
(5) Mentoratul de inserţie profesională se realizează la locul de muncă şi asigură integrarea şi dezvoltarea profesională a cadrului didactic debutant.
(6) Mentoratul de dezvoltare profesională se realizează la locul de muncă şi asigură dezvoltarea profesională şi avansarea în carieră a cadrelor didactice.

Capitolul I. Dispoziţii generale

Articolul 59. Sistemul de învăţămînt profesional tehnic
(1) Sistemul de învăţămînt profesional tehnic include ansamblul instituţiilor de învăţămînt care oferă programe de:
a) formare profesională a muncitorilor calificaţi, a maiştrilor, tehnicienilor şi altor categorii de specialişti în conformitate cu Cadrul Naţional al Calificărilor, cu Nomenclatorul domeniilor de formare profesională şi al meseriilor/profesiilor, cu Nomenclatorul domeniilor de formare profesională, al specialităţilor şi calificărilor, aprobate de Guvern, precum şi cu nivelurile 3, 4 şi 5 ISCED;
b) recalificare a muncitorilor şi specialiştilor în diverse domenii de formare profesională;
c) consolidare a competenţelor profesionale ale muncitorilor calificaţi, în conformitate cu cerinţele economiei şi ale pieţei muncii.
(2) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic sînt înfiinţate, reorganizate şi lichidate de către Guvern la iniţiativa fondatorului.
(3) Organizarea generală a învăţămîntului profesional tehnic este reglementată de prezentul cod şi de regulamentul-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Formarea profesională în instituţiile de învăţămînt profesional tehnic se organizează în baza standardelor şi Curriculumului în învăţămîntul profesional tehnic.
(5) În învăţămîntul profesional tehnic, pentru anumite meserii/profesii poate fi aplicat şi învăţămîntul dual, în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării prin coordonare cu alte organe centrale de resort şi cu agenţii economici interesaţi.
(6) Învăţămîntul dual se desfăşoară, paralel, în instituţii de învăţămînt profesional tehnic şi în întreprinderi sau alte unităţi economice.
(7) Învăţămîntul profesional tehnic se poate desfăşura şi în instituţii penitenciare, prin organizarea de şcoli profesionale sau programe de formare profesională atribuite instituţiilor de învăţămînt profesional tehnic secundar care funcţionează în vecinătatea acestora, cu aprobarea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării şi Ministerului Justiţiei.
(8) Durata şi structura anului de studii în învăţămîntul profesional tehnic se reglementează prin planul-cadru de învăţămînt aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 60. Condiţiile de acces
(1) Admiterea în instituţiile de învăţămînt profesional tehnic se realizează în baza studiilor gimnaziale sau liceale.
(2) Persoanele care au dobîndit certificate de studii liceale sau echivalente acestora pot fi admise în instituţiile de învăţămînt profesional tehnic numai la programe de formare profesională tehnică secundară şi postsecundară.
(3) Învăţămîntul profesional tehnic se finanţează:
a) de la bugetul de stat;
b) din taxele de studii achitate de către persoanele fizice şi juridice interesate;
c) din alte surse legal constituite.
(4) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic pot percepe de la candidaţi taxe de înscriere pentru organizarea şi realizarea admiterii, în cuantumul stabilit de Guvern.
(5) Planul de admitere în învăţămîntul profesional tehnic cu finanţare de la bugetul de stat se stabileşte de Guvern.
(6) Formarea profesională a persoanelor cu cerinţe educaţionale speciale se efectuează, conform Nomenclatorului domeniilor de formare profesională şi al meseriilor/profesiilor şi Nomenclatorului domeniilor de formare profesională, al specialităţilor şi calificărilor, în clasele de meserii din instituţiile de învăţămînt special şi în cadrul învăţămîntului profesional tehnic.

Capitolul II. Organizarea învăţămîntului profesional tehnic

Articolul 61. Programele de formare profesională
(1) Programele de formare profesională din învăţămîntul profesional tehnic sînt de trei tipuri:
a) programe de formare profesională tehnică secundară (nivelul 3 ISCED);
b) programe de formare profesională tehnică postsecundară (nivelul 4 ISCED);
c) programe de formare profesională tehnică postsecundară nonterţiară (nivelul 5 ISCED).
(2) Programele de formare profesională se realizează în instituţii de învăţămînt profesional tehnic publice şi private (şcoli profesionale, colegii şi centre de excelenţă), autorizate provizoriu sau acreditate, în parteneriat cu întreprinderi şi organizaţii adecvate profilului de instruire.
(3) Învăţămîntul profesional tehnic se organizează şi în instituţii rezidenţiale - pentru copiii orfani sau cei rămaşi fără îngrijire părintească, în instituţii de învăţămînt special, în instituţii penitenciare şi în instituţii medicale.
(4) Învăţămîntul profesional tehnic secundar se organizează ca învăţămînt cu frecvenţă.
(5) Învăţămîntul profesional tehnic postsecundar şi postsecundar nonterţiar se organizează ca învăţămînt cu frecvenţă sau cu frecvenţă redusă.
Articolul 62. Programele de formare profesională tehnică
secundară
(1) Programele de formare profesională tehnică secundară asigură formarea profesională iniţială şi continuă a muncitorilor calificaţi, în limitele categoriilor de calificare existente.
(2) Învăţămîntul profesional tehnic secundar are durata de:
a) 3 ani - pentru instruirea în meserii conexe, în baza studiilor gimnaziale;
b) 2 ani - pentru instruirea într-o meserie, în baza studiilor gimnaziale;
c) 1-2 ani - pentru învăţămîntul dual, în baza studiilor gimnaziale;
d) 1-2 ani - în funcţie de complexitatea meseriei, în baza studiilor liceale sau a studiilor medii de cultură generală.
(3) În cadrul programelor de formare profesională tehnică secundară cu durata de 2 ani, pentru instruirea într-o meserie, în grupele de elevi pot fi incluse persoane care nu au absolvit 9 clase, dar care au atins vîrsta de 16 ani, cu acordul Ministerului Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Procesul de instruire în cadrul programelor de formare profesională tehnică secundară se realizează în conformitate cu standardele naţionale de referinţă şi cu standardele de acreditare elaborate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare şi aprobate de Guvern.
(5) Admiterea la programele de formare profesională tehnică secundară se organizează în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(6) Competenţele pe care trebuie să le deţină absolvenţii programelor de formare profesională tehnică secundară sînt formulate în Cadrul Naţional al Calificărilor.
(7) Programele de formare profesională tehnică secundară se finalizează cu susţinerea examenului de calificare, la promovarea căruia se eliberează un certificat de calificare şi suplimentul descriptiv al certificatului, conform Europass.
(8) Certificatul de calificare permite încadrarea în cîmpul muncii conform calificării obţinute, precum şi continuarea studiilor în licee cu filieră teoretică şi/sau în programe de formare profesională tehnică postsecundară, în funcţie de nivelul de pregătire obţinut anterior în programele educaţionale parcurse, în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 63. Programele de formare profesională tehnică
postsecundară şi postsecundară nonterţiară
(1) Programele de formare profesională tehnică postsecundară şi postsecundară nonterţiară asigură pregătirea maiştrilor, tehnicienilor, tehnologilor, personalului medical şi farmaceutic, altor specialişti în diverse domenii în conformitate cu nivelurile 4 şi 5 ISCED.
(2) Programele de formare profesională tehnică postsecundară corespund nivelului 4 ISCED şi au durata de:
a) 4 ani - pentru programe integrate, în baza studiilor gimnaziale;
b) 5 ani - pentru programe integrate, la profilurile medicină şi farmacie, în baza studiilor gimnaziale;
c) 3 ani - pentru programe integrate, la specialitățile coregrafie și asistent al educatorului, în baza studiilor gimnaziale;
[ Art.63 al.(2), lit.c) modificată prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
d) 3 ani - la forma de învăţămînt cu frecvenţă redusă, în baza certificatului de studii liceale şi a studiilor medii de cultură generală;
e) 2-3 ani - la specialităţi conexe meseriei iniţiale, în baza certificatului de calificare;
f) 2 ani - la forma de învăţămînt cu frecvenţă, în baza certificatului de studii liceale şi a studiilor medii de cultură generală.
(3) Programele de formare profesională tehnică postsecundară nonterțiară corespund nivelului 5 ISCED și au durata de:
a) 4-5 ani - pentru programe integrate, în baza studiilor gimnaziale;
b) 2-3 ani - în baza diplomei de bacalaureat.
[ Art.63 al.(3) în redacția LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
(4) Admiterea la programele de formare profesională tehnică postsecundară şi postsecundară nonterţiară se face în baza Nomenclatorului domeniilor de formare profesională, al specialităţilor şi calificărilor şi în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, pe locuri cu finanţare de la bugetul de stat sau cu taxă de studii achitată de către persoane fizice sau juridice.
(5) Procesul de instruire la programele de formare profesională tehnică postsecundară şi postsecundară nonterţiară se realizează în conformitate cu standardele naţionale de referinţă şi cu standardele de acreditare.
(6) Programele de formare profesională tehnică postsecundară se finalizează cu susținerea obligatorie, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, a examenului de bacalaureat profesional, a examenului de calificare şi/sau a lucrării de diplomă, precum și cu susţinerea benevolă a examenului național de bacalaureat.
Programele de formare profesională tehnică postsecundară nonterțiară se finalizează:
a) cu susținerea obligatorie, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, a examenului de bacalaureat profesional, a examenului de calificare şi/sau a lucrării de diplomă, precum și cu susţinerea benevolă a examenului național de bacalaureat - pentru elevii care au studiat în baza programelor integrate (studiilor gimnaziale);
b) cu susținerea obligatorie a examenului de calificare şi/sau a lucrării de diplomă - pentru elevii care au studiat în baza diplomei de bacalaureat.
Învăţămîntul profesional tehnic postsecundar şi postsecundar nonterţiar se finalizează cu eliberarea diplomei de studii profesionale, care conferă titularului dreptul de încadrare în cîmpul muncii și de participare la concursul de admitere în ciclul I de studii superioare la o specialitate din domeniul studiat.
[ Art.63 al.(6) în redacția LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
(7) Competenţele pe care trebuie să le deţină absolvenţii programelor de formare profesională tehnică postsecundară şi postsecundară nonterţiară sînt formulate în Cadrul Naţional al Calificărilor.
(8) Instituţiile care oferă programe de formare profesională tehnică secundară, postsecundară şi postsecundară nonterţiară pot constitui consorţii cu instituţii de învăţămînt profesional tehnic şi/sau de învăţămînt superior în condiţiile legii.
Articolul 64. Standardele şi Curriculumul în învăţămîntul
profesional tehnic
(1) Standardele educaţionale de stat în învăţămîntul profesional tehnic sînt elaborate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, cu participarea reprezentanţilor patronatelor, coordonate cu autorităţile administraţiei publice centrale de resort şi aprobate de Guvern.
(2) Curriculumul pe module/discipline în învăţămîntul profesional tehnic se elaborează de experţi în domeniu, pe niveluri de învăţămînt (secundar, postsecundar şi postsecundar nonterţiar) şi pe domenii de formare profesională, în conformitate cu Cadrul Naţional al Calificărilor, se coordonează cu comitetele sectoriale şi se aprobă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării prin coordonare cu organele centrale de resort.
(3) Curriculumul în învăţămîntul profesional tehnic include:
a) planul-cadru de învăţămînt şi planurile de învăţămînt pe meserii şi specialităţi;
b) curricula pe module/discipline;
c) ghiduri metodologice de aplicare a curricula.
(4) Elevii din învăţămîntul profesional tehnic sînt asiguraţi cu manuale şcolare conform schemei de închiriere aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 65. Evaluarea calităţii
(1) Evaluarea calităţii în învăţămîntul profesional tehnic se realizează în baza standardelor naţionale de referinţă, a standardelor de acreditare şi a metodologiei elaborate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare şi aprobate de Guvern.
(2) Evaluarea calităţii în învăţămîntul profesional tehnic vizează:
a) capacitatea instituţională;
b) eficienţa educaţională, inclusiv rezultatele şcolare;
c) calitatea programelor de formare profesională;
d) managementul instituţional al calităţii;
e) concordanţa dintre evaluarea internă şi situaţia reală.
(3) Evaluarea calităţii în învăţămîntul profesional tehnic include:
a) evaluarea programelor de formare profesională;
b) evaluarea instituţiilor care oferă programe de formare profesională.
(4) Evaluarea externă a calităţii în învăţămîntul profesional tehnic se realizează de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, precum şi de către alte structuri abilitate.
(5) Evaluarea internă a calităţii în învăţămîntul profesional tehnic se realizează de către structuri instituţionale de asigurare a calităţii, în baza standardelor naţionale de referinţă şi a celor de acreditare, precum şi în baza regulamentului instituţional.
(6) Evaluarea curriculumului, a procesului educaţional şi a rezultatelor şcolare în învăţămîntul profesional tehnic se reglementează prin metodologia elaborată de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare şi aprobată de Guvern.
Articolul 66. Calificările în învăţămîntul profesional tehnic
(1) Calificările în învăţămîntul profesional tehnic se atribuie în conformitate cu Cadrul Naţional al Calificărilor, elaborat în baza standardelor ocupaţionale pentru fiecare nivel al învăţămîntului profesional, în corespundere cu Cadrul European al Calificărilor şi cu necesitatea de calificări pe piaţa muncii.
(2) Cadrul Naţional al Calificărilor se elaborează de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, în colaborare cu ministerele de resort, comitetele sectoriale, instituţiile de învăţămînt profesional tehnic, agenţii economici şi alţi parteneri sociali, şi se aprobă de Guvern.
(3) Nivelurile de calificare delimitează parametrii cantitativi şi calitativi ai competenţelor profesionale pe care trebuie să le deţină absolventul pentru a putea exercita meseria/profesia, specialitatea obţinută, în conformitate cu Cadrul Naţional al Calificărilor.
(4) În instituţiile de învăţămînt profesional tehnic pot fi obţinute calificări conforme cu Cadrul Naţional al Calificărilor, cu Nomenclatorul domeniilor de formare profesională şi al meseriilor/profesiilor şi cu Nomenclatorul domeniilor de formare profesională, al specialităţilor şi calificărilor.
(5) Examenul de calificare, de certificare a competenţelor dobîndite în contextul educaţiei nonformale şi informale şi/sau susţinerea tezei sau proiectului de diplomă se desfăşoară conform criteriilor stabilite de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare în colaborare cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi cu organele centrale de resort.
(6) Calificările acordate de instituţiile de învăţămînt profesional tehnic se introduc în Registrul Naţional al Calificărilor în Învăţămîntul Profesional, elaborat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării în colaborare cu organele centrale de resort.
(7) Modulele/disciplinele din programele de formare profesională, în baza cărora se atribuie calificările, pot fi exprimate în credite, conform Sistemului european de credite transferabile, în baza acordurilor încheiate între instituţiile ofertante de programe de formare profesională.
Articolul 67. Stagiile de practică şi relaţiile cu piaţa muncii
(1) Stagiile de practică ale elevilor/studenţilor, de a căror organizare sînt responsabile instituţiile de învăţămînt profesional tehnic, se desfăşoară în atelierele, laboratoarele şi gospodăriile instituţiei de învăţămînt respective, în întreprinderi, instituţii şi alte organizaţii interesate să funcţioneze ca bază de practică, inclusiv cele de creaţie.
(2) Agenţii economici pot oferi locuri pentru stagiile de practică elevilor/studenţilor din instituţiile de învăţămînt profesional tehnic în conformitate cu acordurile sau contractele încheiate cu instituţiile de învăţămînt respective.
(3) Parteneriatul dintre instituţiile de învăţămînt profesional tehnic şi mediul de afaceri se realizează prin:
a) repartizarea absolvenţilor în cîmpul muncii;
b) oferirea de locuri pentru stagiile de practică;
c) organizarea învăţămîntului dual;
d) organizarea tîrgurilor locurilor de muncă;
e) angajarea reprezentanţilor de înaltă calificare din mediul profesional în activitatea de elaborare a Nomenclatorului domeniilor de formare profesională şi al meseriilor/profesiilor, a Nomenclatorului domeniilor de formare profesională, al specialităţilor şi calificărilor şi a Clasificatorului ocupaţiilor şi a standardelor ocupaţionale;
f) alte activităţi şi acţiuni legale.
(4) Domeniile de formare profesională, pentru care se constituie comitete sectoriale, precum şi componenţa nominală a acestora, sînt propuse de Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale, prin coordonare cu organele centrale de resort, şi sînt aprobate de Guvern. Condiţiile de constituire şi funcţionare a comitetelor sectoriale se stabilesc de Guvern.

(5) Autorităţile publice, instituţiile publice şi întreprinderile de stat sînt obligate să ofere anual locuri pentru stagii de practică în proporţie de cel puţin 10% din efectivul de personal.
(6) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic pot desfăşura activităţi de antreprenoriat în condiţiile stabilite de Guvern, inclusiv în atelierele de producţii proprii care desfăşoară şi activităţi comerciale.
Articolul 68. Norma didactică
(1) Norma didactică include:
a) activitatea de predare-învăţare-evaluare şi de instruire practică, conform planurilor de învăţămînt şi curriculumului modular şi pe discipline;
b) activitatea metodico-ştiinţifică şi de creaţie;
c) activitatea complementară educaţională şi de îndrumare;
d) alte activităţi prevăzute de regulamentele instituţionale.
(2) Norma didactică de predare-învăţare-evaluare şi instruire practică se diferenţiază în funcţie de nivelul de învăţămînt, de profil şi specialitate, de planul de învăţămînt, în modul stabilit de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.

Capitolul III. Managementul învăţămîntului
profesional tehnic

Articolul 69. Administrarea învăţămîntului profesional tehnic
(1) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic sînt subordonate Ministerului Educației, Culturii și Cercetării şi, după caz, organelor centrale de resort.
(2) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic funcţionează în baza unui regulament propriu, elaborat în conformitate cu regulamentul-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Directorii instituţiilor publice de învăţămînt profesional tehnic sînt selectaţi prin concurs, organizat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării sau de ministerele de resort, şi sînt numiţi în funcţie pe un termen de 5 ani, una şi aceeaşi persoană avînd dreptul la cel mult două mandate consecutive, conform regulamentului aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Directorul instituţiei de învăţămînt profesional tehnic poate fi eliberat din funcţie înainte de expirarea contractului individual de muncă în condiţiile şi temeiurile prevăzute de legislaţia muncii, precum şi în următoarele cazuri:
a) comiterea de încălcări financiare;
b) nerespectarea deontologiei profesionale;
c) necorespunderea cu standardele în vigoare a managementului promovat;
d) încălcarea drepturilor elevilor, angajaţilor şi părinţilor;
e) evaluarea negativă a mai mult de 30% din programele de studii, fapt constatat de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
(5) Organele administrative şi consultative ale instituţiilor de învăţămînt profesional tehnic sînt alcătuite din consiliul de administraţie, consiliul profesoral şi consiliul metodico-ştiinţific, consiliul artistic (în cazul instituţiilor de învăţămînt cu profil de arte).
(6) Atribuţiile organelor administrative şi consultative sînt stabilite în actele normative elaborate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi în regulamentele instituţiilor de învăţămînt profesional tehnic.
(7) Consiliul profesoral este organul colectiv de conducere al instituţiei de învăţămînt profesional tehnic şi este condus de directorul instituţiei.
(8) Directorul instituţiei de învăţămînt profesional tehnic prezintă anual Ministerului Educației, Culturii și Cercetării şi ministerelor de resort raportul de activitate al instituţiei, aprobat de consiliul profesoral, care se publică pe pagina web oficială a instituţiei.

Capitolul IV. Personalul din învăţămîntul profesional tehnic

Articolul 70. Categoriile de personal
(1) Personalul din învăţămîntul profesional tehnic se constituie din următoarele categorii:
a) personal de conducere;
b) personal didactic;
c) personal didactic auxiliar;
d) personal nedidactic, constituit din personal administrativ gospodăresc, auxiliar şi de deservire.
(2) Structura instituţiei şi numărul posturilor pentru fiecare categorie de personal se stabilesc prin statele de personal aprobate de fondator.
Articolul 71. Personalul de conducere, didactic şi didactic
auxiliar
(1) Funcţiile de conducere sînt: director, director adjunct, şef de secţie.
(2) Personalul didactic este format din cadre didactice (profesor, maistru-instructor), metodist, psiholog, psihopedagog, maestru de concert, conducător de cerc, dirijor de cor, dirijor de orchestră.
(3) Personalul didactic auxiliar este format din bibliotecar, laborant şi pedagogul social din căminele pentru elevi.
(4) Angajarea personalului de conducere şi a personalului didactic se face prin concurs, organizat în conformitate cu regulamentul aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 72. Formarea personalului didactic din învăţămîntul
profesional tehnic
(1) Formarea iniţială a profesorilor, metodiştilor, psihologilor şi psihopedagogilor din învăţămîntul profesional tehnic se realizează în instituţiile de învăţămînt superior, iar a profesorilor de discipline de specialitate şi a pedagogilor sociali din căminele pentru elevi - în instituţiile de învăţămînt profesional tehnic postsecundar nonterţiar şi în cele de învăţămînt superior, în cadrul programelor de profil.
(2) Posturile de maistru-instructor şi conducător de cerc pot fi ocupate de persoane cu calificare şi experienţă profesională în domeniu, indiferent de nivelul formării iniţiale.
(3) Specialiştii proveniţi din sectorul economic sau artistic vor urma modulul de pregătire psihopedagogică pentru a obţine dreptul de a profesa în calitate de cadru didactic.
Articolul 73. Evaluarea cadrelor didactice
(1) Evaluarea internă a cadrelor didactice din învăţămîntul profesional tehnic se efectuează anual în baza unei metodologii de evaluare aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) Evaluarea externă a cadrelor didactice din învăţămîntul profesional tehnic se efectuează o dată la 5 ani de către organele abilitate, în baza unei metodologii de evaluare aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 74. Gradele didactice şi manageriale
(1) Cadrelor didactice şi de conducere din învăţămîntul profesional tehnic li se pot acorda următoarele grade didactice şi manageriale: doi, unu şi superior.
(2) Procedura de acordare a gradelor didactice şi manageriale se stabileşte de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 75. Misiunea învăţămîntului superior
(1) Învăţămîntul superior este un factor-cheie pentru dezvoltarea culturală, economică şi socială a societăţii bazate tot mai mult pe cunoaştere şi un promotor al drepturilor omului, dezvoltării durabile, democraţiei, păcii şi justiţiei.
(2) Învăţămîntul superior are drept misiune:
a) crearea, păstrarea şi diseminarea cunoaşterii la cel mai înalt nivel de excelenţă;
b) formarea specialiştilor de înaltă calificare competitivi pe piaţa naţională şi internaţională a muncii;
c) crearea oportunităţilor de formare profesională pe parcursul întregii vieţi;
d) păstrarea, dezvoltarea şi promovarea valorilor naţionale cultural-istorice în contextul diversităţii culturale.
Articolul 76. Structura generală a învăţămîntului superior
(1) Învăţămîntul superior se realizează pe două filiere: academică şi profesională avansată.
(2) Învăţămîntul superior este structurat pe trei cicluri:
a) ciclul I - studii superioare de licenţă (nivelul 6 ISCED);
b) ciclul II - studii superioare de master (nivelul 7 ISCED);
c) ciclul III - studii superioare de doctorat (nivelul 8 ISCED).
(3) În cadrul studiilor superioare de doctorat şi postdoctorat se realizează activităţi de cercetare, dezvoltare şi inovare.
Articolul 77. Organizarea învăţămîntului superior
(1) Formarea profesională în instituţiile de învăţămînt superior se realizează prin programe corespunzătoare de studii.
(2) Programele de studii superioare includ activităţi educaţionale şi de cercetare sau creaţie artistică, care asigură formarea într-un domeniu academic sau profesional avansat, în conformitate cu cadrul normativ în vigoare.
(3) Organizarea programelor de studii superioare este de competenţa instituţiilor de învăţămînt superior în conformitate cu prezentul cod.
(4) Programele de studii superioare se diferenţiază în funcţie de:
a) ciclul de învăţămînt superior;
b) domeniul de formare profesională;
c) forma de organizare a învăţămîntului superior.
Articolul 78. Forme de organizare a învăţămîntului superior
(1) Studiile superioare de licenţă şi de master se organizează în următoarele forme de învăţămînt:
a) cu frecvenţă;
b) cu frecvenţă redusă;
c) la distanţă.
(2) Studiile superioare de doctorat se organizează în următoarele forme de învăţămînt:
a) cu frecvenţă;
b) cu frecvenţă redusă.
Articolul 79. Autonomia universitară
(1) Instituţiile de învăţămînt superior dispun de statut de autonomie universitară.
(2) Autonomia universitară constă în dreptul comunităţii universitare de organizare şi autogestionare, de exercitare a libertăţilor academice fără niciun fel de ingerinţe ideologice, politice sau religioase, de asumare a unui ansamblu de competenţe şi obligaţii în concordanţă cu politicile şi strategiile naţionale ale dezvoltării învăţămîntului superior.
(3) Autonomia universitară vizează domeniile conducerii, structurării şi funcţionării instituţiei, activităţii didactice şi de cercetare ştiinţifică, administrării şi finanţării şi se realizează, în principal, prin:
a) organizarea, desfăşurarea şi perfecţionarea procesului de învăţămînt şi de cercetare ştiinţifică;
b) stabilirea specialităţilor;
c) elaborarea planurilor de studii şi a programelor analitice în conformitate cu standardele educaţionale de stat;
d) organizarea admiterii candidaţilor la studii, ţinînd cont de criteriile specifice profilului instituţiei de învăţămînt superior;
e) selectarea şi promovarea personalului didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific, precum şi a celorlalte categorii de personal din instituţia de învăţămînt;
f) stabilirea criteriilor de evaluare a activităţii didactice şi de cercetare ştiinţifică;
g) acordarea titlurilor didactice;
h) eligibilitatea tuturor organelor de conducere, prin vot secret;
i) rezolvarea problemelor sociale ale studenţilor şi personalului;
j) asigurarea ordinii şi disciplinei în spaţiul universitar;
k) găsirea surselor suplimentare de venituri;
l) stabilirea relaţiilor de colaborare cu diverse instituţii de învăţămînt şi ştiinţifice, centre şi organizaţii din ţară şi din străinătate.
(4) În plan financiar, autonomia universitară se realizează prin:
a) administrarea resurselor financiare prin conturi bancare, inclusiv a mijloacelor alocate de la bugetul de stat;
[Art.79 al.(4), lit.a) modificată prin LP172 din 27.07.18, MO321-332/27.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18
b) utilizarea resurselor disponibile pentru desfăşurarea activităţii statutare, conform propriilor decizii;
c) acumularea veniturilor proprii din taxe, servicii acordate, lucrări executate şi din alte activităţi specifice, conform nomenclatorului serviciilor prestate aprobat de Guvern;
d) administrarea bunurilor proprietate a instituţiei şi asigurarea condiţiilor optime de dezvoltare a bazei materiale a instituţiei;
e) utilizarea bunurilor proprietate a instituţiei şi a drepturilor aferente pentru realizarea scopurilor statutare ale instituţiei de învăţămînt superior.
(5) Instituţiile de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice dispun de autonomie universitară în limitele reglementate de cadrul normativ al autorităţilor de resort.
Articolul 80. Condiţii de acces
(1) Cetăţenilor Republicii Moldova li se asigură accesul în învăţămîntul superior:
a) pe locuri cu finanţare de la bugetul de stat, în limitele stabilite anual de Guvern;
b) pe locuri cu taxă de studii achitată de persoane fizice sau juridice;
c) pe locuri cu finanţare mixtă.
(2) Cetăţenii Republicii Moldova pot beneficia o singură dată de dreptul de acces în învăţămîntul superior cu finanţare de la bugetul de stat, în fiecare ciclu al învăţămîntului superior.
(3) Prin derogare de la alin. (2), pot beneficia repetat de dreptul de acces în învăţămîntul superior cu finanţare de la bugetul de stat persoanele care:
a) au pierdut capacitatea de muncă, în condiţiile prevăzute de Codul muncii, la profesarea în specialitatea (profesia) obţinută anterior;
b) suferă de o boală profesională şi/sau dizabilitate;
c) optează pentru programe speciale lansate pe piaţa muncii de Guvern.
Articolul 81. Nomenclatorul domeniilor de formare profesională
şi al specialităţilor
(1) Studiile superioare se reglementează prin Nomenclatorul domeniilor de formare profesională şi al specialităţilor.
(2) Nomenclatorul domeniilor de formare profesională şi al specialităţilor este parte componentă a standardelor educaţionale de stat şi determină domeniile şi specialităţile în baza cărora se realizează formarea profesională în învăţămîntul superior.
(3) Nomenclatorul domeniilor de formare profesională şi al specialităţilor se aprobă de Guvern, la propunerea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării de comun acord cu ministerele de resort.
Articolul 82. Tipurile şi categoriile instituţiilor
(1) Învăţămîntul superior este organizat în universităţi, academii de studii, institute, şcoli superioare, şcoli de înalte studii şi altele asemenea (în continuare - instituţii de învăţămînt superior sau universităţi).
(2) Instituţiile de învăţămînt superior sînt înfiinţate, reorganizate şi lichidate de către Guvern la iniţiativa fondatorului.
(3) În funcţie de programele de studii superioare oferite, instituţiilor de învăţămînt superior li se atribuie una din următoarele trei categorii:
a) categoria A;
b) categoria B;
c) categoria C.
(4) Instituţia de învăţămînt superior este de categoria A dacă:
a) realizează studii superioare în unul sau mai multe domenii de formare profesională;
b) desfăşoară activităţi de cercetare, dezvoltare, inovare sau de creaţie artistică;
c) oferă programe de studii superioare de licenţă, master şi doctorat.
(5) Instituţia de învăţămînt superior este de categoria B dacă:
a) realizează studii superioare în unul sau mai multe domenii de formare profesională;
b) desfăşoară activităţi de cercetare, dezvoltare, inovare sau de creaţie artistică;
c) oferă programe de studii superioare de licenţă şi master.
(6) Instituţia de învăţămînt superior este de categoria C dacă:
a) realizează studii superioare într-un domeniu de formare profesională;
b) desfăşoară activităţi de cercetare sau de creaţie artistică;
c) oferă programe de studii superioare de licenţă.
(7) Constituie excepţie de la categoriile menţionate la alin. (3) Academia de Administrare Publică, care oferă programe de studii de master, de doctorat şi de dezvoltare profesională continuă a personalului din serviciul public, precum şi asigură ştiinţifico-metodic activitatea autorităţilor publice.
(8) Categoria instituţiei de învăţămînt superior se atribuie în urma procesului de evaluare externă a calităţii în vederea acreditării programelor de studii şi a acreditării instituţionale şi se aprobă de Guvern.
(9) Instituţiilor de învăţămînt superior nou-înfiinţate, pînă la acreditarea instituţională, li se atribuie categoria C.
(10) Filialelor înfiinţate în Republica Moldova ale instituţiilor de învăţămînt superior acreditate în alte state li se atribuie categoria corespunzătoare celei a instituţiei de învăţămînt superior din ţara de origine, cu condiţia ca instituţia de evaluare externă a calităţii care a acordat acreditarea să fie inclusă în Registrul European pentru Asigurarea Calităţii în Învăţămîntul Superior.
(11) Instituţiile de învăţămînt superior pot desfăşura activităţi antreprenoriale şi de transfer tehnologic în condiţiile stabilite de Guvern.
Articolul 83. Evaluarea instituţiilor
(1) Instituţiile de învăţămînt superior sînt supuse evaluării externe a calităţii o dată la 5 ani, în baza metodologiei şi a criteriilor elaborate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare şi aprobate de Guvern.
(2) Evaluarea externă a instituţiilor de învăţămînt superior este luată în calcul la:
a) ierarhizarea instituţiilor de învăţămînt superior pe categorii în cadrul procedurii de acreditare;
b) autorizarea de funcţionare provizorie, acreditarea şi reacreditarea periodică a instituţiilor de învăţămînt superior, precum şi la ierarhizarea programelor de studii.
(3) Ierarhizarea instituţiilor de învăţămînt superior se efectuează în baza metodologiei aprobate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
(4) În funcţie de categoria instituţiei de învăţămînt superior şi ierarhia programelor de studii se determină:
a) numărul de locuri cu finanţare de la bugetul de stat acordate instituţiei de învăţămînt superior;
b) fondurile bugetare alocate instituţiei de învăţămînt superior pentru activităţi de cercetare, dezvoltare, inovare şi creaţie artistică;
c) alte norme în condiţiile legii.
(5) Structura internă a instituţiei de învăţămînt superior se stabileşte în conformitate cu misiunea şi obiectivele asumate prin Carta universitară.
Articolul 84. Filiale şi consorţii
(1) În scopul asigurării calităţii, sporirii eficienţei, asigurării vizibilităţii internaţionale şi concentrării resurselor disponibile, instituţiile de învăţămînt superior, conform legislaţiei în vigoare:
a) se pot asocia în consorţii cu alte instituţii de învăţămînt superior din ţară şi de peste hotare;
b) pot obţine statutul de filială a altor instituţii de învăţămînt superior din ţară sau de peste hotare;
c) pot fuziona cu alte instituţii de învăţămînt, formînd o singură instituţie de învăţămînt cu statut de persoană juridică.
(2) Instituţiile de învăţămînt superior se pot asocia în consorţii şi cu organizaţii de cercetare, dezvoltare, inovare sau de creaţie artistică, în baza unui contract de parteneriat, conform legislaţiei în vigoare.
Articolul 85. Admiterea în învăţămîntul superior
(1) Admiterea în învăţămîntul superior se organizează numai la programele de studii acreditate sau autorizate provizoriu, în condiţiile legii.
(2) Planul de admitere în învăţămîntul superior cu finanţare de la bugetul de stat se aprobă de Guvern.
(3) Admiterea în fiecare ciclu de studii superioare se organizează prin concurs, în baza metodologiei proprii a instituţiei de învăţămînt superior, în limita capacităţii de înmatriculare stabilită prin acreditare sau autorizarea de funcţionare provizorie. Criteriile de organizare a concursului de admitere se stabilesc prin Regulamentul-cadru de organizare a admiterii în învăţămîntul superior, aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Admiterea la programele de studii superioare se organizează în baza Nomenclatorului domeniilor de formare profesională şi al specialităţilor.
(5) Instituţiile de învăţămînt superior pot percepe de la candidaţi, în condiţiile legii, taxe de înscriere la concursul de admitere în cuantumul stabilit de instituţia de învăţămînt în baza metodologiei proprii, publicată pe pagina web oficială a instituţiei.
(6) Metodologia de admitere în instituţia de învăţămînt superior se publică pe pagina web oficială a instituţiei şi se afişează la sediul instituţiei cu doi ani înainte de punerea ei în aplicare.
(7) Monitorizarea admiterii în învăţămîntul superior se realizează de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 86. Contractul de studii
(1) Contractul de studii reglementează raporturile studentului cu instituţia de învăţămînt superior sub aspect academic, financiar, social şi alte aspecte specifice instituţiei de învăţămînt superior.
(2) Contractul de studii prevede obiectul contractului, drepturile şi obligaţiile părţilor, taxa pentru întregul ciclu de studii, precum şi alte reglementări conform legislaţiei.
Articolul 87. Durata anului universitar
(1) În ciclul I de studii superioare (licenţa), anul academic este constituit din două semestre relativ egale, care includ două sesiuni de examene, stagiile de practică şi două vacanţe.
(2) Durata unui semestru constituie în medie 15 săptămîni de contact direct cu studenţii.
(3) Perioada de desfăşurare şi durata sesiunilor de examene, precum şi durata vacanţelor se stabilesc de instituţia de învăţămînt superior.
(4) Calendarul academic se stabileşte de senatul instituţiei de învăţămînt superior.
Articolul 88. Sistemul de credite de studii transferabile
(1) În sistemul de învăţămînt superior se aplică Sistemul european de credite transferabile (ECTS).
(2) Creditele de studii transferabile măsoară cantitatea de muncă necesară studentului în cadrul unui curs/disciplină academică pe parcursul unei unităţi de timp pentru a atinge nivelul minim al obiectivelor şi finalităţilor de învăţare programate şi se alocă după cum urmează:
a) pentru un semestru academic - 30 de credite de studii transferabile;
b) pentru un an academic - 60 de credite de studii transferabile.
(3) Instituţiile de învăţămînt superior pot accepta cel mult 30 de credite de studii transferabile acumulate în învăţămîntul profesional tehnic postsecundar şi postsecundar nonterţiar, în baza cadrului normativ în vigoare.
(4) Metodologia de aplicare a sistemului de credite de studii transferabile se aprobă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 89. Ciclul I - studii superioare de licenţă
(1) Admiterea la studiile superioare de licenţă se organizează pe bază de concurs de către instituţia de învăţămînt superior la programele de studii acreditate sau autorizate provizoriu.
(2) La concursul de admitere în ciclul I de studii superioare pot participa deţinătorii diplomei de bacalaureat, ai diplomei de studii profesionale sau ai unui act echivalent de studii, recunoscut de structura abilitată pentru recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi calificărilor.
[ Art.89 al.(2) modificat prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
(3) Studiile superioare de licenţă corespund unui număr de 180-240 de credite de studii transferabile, cîte 30 de credite pentru fiecare semestru.
(4) Durata studiilor superioare de licenţă şi numărul corespunzător de credite de studii transferabile atribuit unui program de formare profesională (domeniu, specialitate) se stabilesc de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării ţinînd seama de:
a) Cadrul Naţional al Calificărilor în învăţămîntul superior;
b) cadrul ocupaţional şi competenţele necesare pentru profesare conform calificării obţinute;
c) specificul domeniului de formare profesională.
(5) Forma de evaluare finală a studiilor superioare de licenţă se stabileşte de senatul instituţiei de învăţămînt superior.
(6) Studiile superioare de licenţă se finalizează cu susţinerea examenului şi/sau tezei/proiectului de licenţă şi cu eliberarea diplomei de studii superioare de licenţă.
(7) Diploma de studii superioare de licenţă este însoţită de suplimentul la diplomă, redactat în limbile română şi engleză.
(8) În cadrul studiilor superioare de licenţă, studentul poate obţine credite suplimentare în proporţie de cel mult 10% din numărul total de credite alocate programului de studii urmat. Creditele suplimentare acumulate la diverse discipline conexe se specifică în suplimentul la diplomă.
Articolul 90. Ciclul II - studii superioare de master
(1) Admiterea la studiile superioare de master se organizează pe bază de concurs de către instituţia de învăţămînt superior acreditată la programele de studii acreditate sau autorizate provizoriu, în conformitate cu prevederile legislaţiei în vigoare şi cu regulamentul instituţional. Data începerii anului universitar în ciclul II de studii superioare se stabileşte de senatul instituţiei de învăţămînt superior.
(2) La concursul de admitere în ciclul II de studii superioare pot participa deţinătorii diplomei de studii superioare de licenţă sau ai unui act echivalent de studii, recunoscut de structura abilitată pentru recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi calificărilor.
(3) Studiile superioare de master corespund unui număr de 90-120 de credite de studii transferabile, cîte 30 de credite pentru fiecare semestru.
(4) În cazul înscrierii în ciclul II de studii superioare la un program de studii diferit de domeniul absolvit la ciclul I de studii superioare, candidaţii urmează să acumuleze 30 de credite de studii transferabile la disciplinele fundamentale şi de specialitate aferente domeniului de studii pentru care optează, ceea ce reprezintă minimul curricular iniţial necesar.
(5) Minimul curricular iniţial necesar pentru continuarea studiilor superioare în ciclul II la alt domeniu de formare profesională poate fi obţinut în perioada studiilor superioare de licenţă.
(6) În ciclul I şi ciclul II de studii superioare trebuie să fie acumulate cel puţin 300 de credite de studii transferabile.
(7) Planul de admitere la programele de studii superioare de master se stabileşte de senatul instituţiei de învăţămînt superior, în funcţie de capacitatea de înmatriculare stabilită în urma acreditării sau autorizării provizorii a programelor respective.
(8) În ciclul II de studii superioare, activităţile didactice sînt susţinute de cadre didactice cu titlu ştiinţific sau, în cazul învăţămîntului artistic şi sportiv, cu titlu onorific.
(9) Studiile superioare de master se finalizează cu susţinerea publică a tezei/ proiectului de master şi cu eliberarea diplomei de studii superioare de master. Tezele/proiectele de master se publică pe pagina web oficială a instituţiei de învăţămînt superior.
(10) Diploma de studii superioare de master este însoţită de suplimentul la diplomă redactat în limbile română şi engleză.
(11) Diploma de studii superioare de master atestă faptul că titularul a obţinut competenţe academice şi/sau profesionale specifice, inclusiv competenţe manageriale, de cercetare, dezvoltare şi inovare.
(12) Instituţiile de învăţămînt superior pot iniţia programe de studii superioare de master, cu respectarea cerinţelor de acreditare, la solicitarea instituţiilor/organizaţiilor publice sau private interesate, cu condiţia ca acestea să asigure finanţarea programelor corespunzătoare din surse proprii.
(13) În ciclul II de studii superioare se oferă:
a) programe de aprofundare, care asigură dezvoltarea competenţelor într-o specialitate din domeniul studiat la ciclul I;
b) programe interdisciplinare sau pluridisciplinare, care asigură dezvoltarea unor competenţe transversale specifice în două sau mai multe domenii de formare profesională;
c) programe complementare, care suplimentează competenţele obţinute în cadrul studiilor superioare de licenţă, în vederea extinderii ariei de inserţie profesională în cîmpul muncii.
(14) Programele de studii superioare de master trebuie să conţină şi o componentă de cercetare sau creaţie artistică în corespundere cu specificul programului de studii urmat.
Articolul 91. Studiile superioare integrate
(1) În ciclul I şi ciclul II de studii superioare pot fi organizate studii superioare integrate în următoarele domenii, reglementate prin norme de drept internaţional: medicină şi farmacie; medicină veterinară; arhitectură.
(2) Admiterea la studii superioare integrate se realizează concomitent şi în condiţii similare cu admiterea la studiile superioare de licenţă, în limita locurilor prevăzute în planul de înmatriculare aprobat de Guvern.
(3) În învăţămîntul superior integrat, durata cumulată a ciclurilor I şi II va corespunde unui număr de cel puţin 300 de credite de studii transferabile.
(4) Studiile superioare integrate se finalizează cu susţinerea examenului/ lucrării de absolvire şi cu eliberarea diplomei echivalente cu diploma de studii superioare de master.
Articolul 92. Programe comune de studii superioare
(1) Programul comun de studii superioare este o formă de colaborare dintre două sau mai multe instituţii responsabile în comun de:
a) elaborarea şi aprobarea programului de studii superioare de licenţă/ master/doctorat;
b) organizarea admiterii;
c) supervizarea academică, conferirea calificării şi asigurarea calităţii.
(2) Colaborarea, de regulă, se realizează în cadrul unui consorţiu al instituţiilor de învăţămînt superior cu alte instituţii şi organizaţii.
(3) Calificarea comună este acordată şi diploma comună este eliberată în una din următoarele formule:
a) o diplomă comună suplimentar la una sau mai multe diplome naţionale;
b) o diplomă comună emisă de către instituţiile care oferă programul comun de studiu fără eliberarea diplomei naţionale;
c) una sau mai multe diplome naţionale eliberate oficial şi un certificat pentru atestarea calificării acordate în comun.
(4) Diplomele şi certificatele comune se perfectează în limbile de comunicare stabilite în cadrul parteneriatului şi în limba engleză.
(5) Un program comun de studii superioare presupune că:
a) instituţiile membre ale consorţiului sînt autorizate provizoriu sau acreditate în ţara de origine;
b) fiecare membru al consorţiului dispune de permisiunea autorităţilor naţionale abilitate în acest scop pentru organizarea programului comun;
c) studenţii din fiecare instituţie participantă la programul comun realizează o perioadă de studiu în instituţiile partenere, dar nu neapărat în toate instituţiile consorţiului;
d) perioada de aflare a studenţilor la instituţiile sau organizaţiile partenere ale instituţiei de învăţămînt superior constituie o parte substanţială a programului comun;
e) perioadele de studiu şi examenele promovate la instituţiile partenere sînt recunoscute deplin şi în mod automat, în condiţiile legii;
f) cadrele didactice din instituţiile participante la consorţiu vor contribui în comun şi în mod egal la realizarea programului de studiu.
(6) Procedura de autorizare de funcţionare provizorie şi de acreditare a programelor comune de studii superioare se stabileşte de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
(7) Cotutela este un acord privind supervizarea/îndrumarea în comun a unui student al programului de master sau de doctorat de către doi conducători ştiinţifici, dintre care cel puţin unul este din Republica Moldova. Acordul de cotutelă se semnează între instituţiile care organizează programul de studii superioare în cotutelă, studentul semnînd contractul de studii cu ambele instituţii.
Articolul 93. Specialităţile duble
(1) În cadrul studiilor superioare de licenţă pot fi pregătiţi specialişti la specialităţi duble numai în domeniile ştiinţe ale educaţiei şi militărie.
(2) Durata studiilor la specialităţile duble la ciclul I de studii superioare în domeniul ştiinţe ale educaţiei este mai mare cu un an.
(3) Studiile superioare în programele de studii la specialităţi duble se finalizează cu acordarea unei singure calificări şi cu eliberarea unei singure diplome universitare în două specialităţi.
Articolul 94. Ciclul III - studii superioare de doctorat
(1) Programele de studii superioare de doctorat se desfăşoară în şcoli doctorale şi se finanţează prin mecanisme distincte. Şcolile doctorale se organizează în cadrul instituţiilor de învăţămînt superior, precum şi în cadrul consorţiilor sau parteneriatelor naţionale şi internaţionale, constituite inclusiv cu participarea organizaţiilor din sfera ştiinţei şi inovării.
(2) Şcolile doctorale sînt structuri organizatorice şi administrative, constituite de instituţiile ofertante de programe de studii superioare de doctorat într-un anumit domeniu sau în domenii interdisciplinare.
(3) Şcolile doctorale gestionează bugetul alocat programelor de studii superioare de doctorat şi sînt supuse evaluării externe periodice în vederea asigurării calităţii, conform prevederilor legale. Fondurile alocate programelor de studii superioare de doctorat nu pot fi folosite în alte scopuri.
(4) Programele de studii superioare de doctorat corespund unui număr de 180 de credite de studii transferabile.
(5) Studiile superioare de doctorat se realizează prin programe de două tipuri:
a) doctorat ştiinţific, care are ca finalitate producerea de cunoaştere ştiinţifică originală, recunoscută pe plan internaţional. Doctoratul ştiinţific constituie o precondiţie pentru dezvoltarea carierei profesionale în învăţămîntul superior şi în cercetare;
b) doctorat profesional, în domeniile artelor şi sportului, care are ca finalitate producerea de cunoaştere originală în baza aplicării metodei ştiinţifice şi a reflecţiei sistematice asupra unor creaţii artistice sau asupra unor performanţe sportive de înalt nivel naţional şi internaţional. Doctoratul profesional poate satisface precondiţia pentru dezvoltarea carierei profesionale în învăţămîntul superior şi în cercetare în domeniile artelor şi sportului.
(6) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării propune Guvernului spre aprobare acordarea sau retragerea, după caz, a dreptului de organizare a studiilor superioare de doctorat instituţiilor de învăţămînt superior, consorţiilor, parteneriatelor naţionale şi internaţionale, inclusiv celor constituite cu participarea organizaţiilor din sfera ştiinţei şi inovării, în baza rezultatelor evaluării externe a acestora.
(7) Admiterea în ciclul III de studii superioare se organizează de instituţiile de învăţămînt superior, de consorţiile, parteneriatele naţionale şi internaţionale, inclusiv de cele constituite cu participarea organizaţiilor din sfera ştiinţei şi inovării, la programe de doctorat acreditate sau autorizate provizoriu, în conformitate cu legislaţia din domeniul educaţiei.
(8) La concursul de admitere la studiile superioare de doctorat pot participa candidaţii deţinători ai diplomei de studii superioare de master sau ai unui act de studii echivalent, recunoscut de structura abilitată cu recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii şi a calificărilor.
(9) Studiile superioare de doctorat pot fi organizate ca învăţămînt cu frecvenţă sau cu frecvenţă redusă.
(10) Planul de înmatriculare la studiile superioare de doctorat cu finanţare de la bugetul de stat se aprobă de Guvern.
(11) În calitate de conducător de doctorat poate fi desemnată persoana care deţine titlul de doctor sau doctor habilitat. Metodologia aprobării conducătorilor de doctorat se stabileşte de Guvern.
(12) Studiile superioare de doctorat se finalizează cu susţinerea publică a tezei de doctorat, cu conferirea titlului de doctor (în domeniul respectiv) şi cu eliberarea diplomei de doctor de către instituţia organizatoare a programului de studii superioare de doctorat în urma confirmării de către autoritatea naţională abilitată pentru confirmarea titlurilor ştiinţifice.
(13) În cazul finalizării studiilor superioare de doctorat fără susţinerea publică a tezei de doctorat, se eliberează un certificat care atestă frecventarea studiilor superioare de doctorat în domeniul respectiv, ceea ce constituie experienţă profesională de cercetare.
(14) Diploma de doctor conferă dreptul de a profesa în domeniul ştiinţelor/ artei/sportului, precum şi de a ocupa posturi în instituţii de învăţămînt superior, în organizaţii din sfera ştiinţei şi inovării, dar şi în alte instituţii şi organizaţii din economia naţională.
(15) Diploma de doctor conferă şi dreptul de înscriere în programele de postdoctorat.
(16) Regulamentul de organizare şi de desfăşurare a programelor de doctorat şi de postdoctorat este elaborat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi aprobat de Guvern.
Articolul 95. Programele de postdoctorat
(1) Programele de postdoctorat se organizează în scopul realizării de cercetări ştiinţifice fundamentale şi aplicative avansate.
(2) Programele de postdoctorat sînt destinate persoanelor cu diplomă de doctor şi au durata de cel mult 3 ani.
(3) Programele de postdoctorat sînt organizate în cadrul instituţiilor care realizează activităţi de cercetare, dezvoltare şi inovare.
(4) Programele de postdoctorat se finanţează prin concurs de proiecte, organizat de instituţii publice şi private, din surse externe, granturi, burse, precum şi din fonduri speciale ale instituţiilor de învăţămînt superior şi ale organizaţiilor din sfera ştiinţei şi inovării, în condiţiile legii.
(5) Pe durata realizării programului de postdoctorat, postdoctorandul se poate încadra, prin cumul, în funcţia de cercetător ştiinţific în instituţii de învăţămînt superior sau în organizaţii din sfera ştiinţei şi inovării în conformitate cu prevederile legislaţiei în domeniul muncii.
(6) Programele de postdoctorat se finalizează cu susţinerea publică a tezei de doctor habilitat sau în baza sintezei lucrărilor ştiinţifice publicate. Titlul de doctor habilitat se conferă de către instituţia care a organizat programul de postdoctorat. Confirmarea titlului şi eliberarea diplomei se realizează de către autoritatea naţională abilitată pentru confirmarea titlurilor ştiinţifice.
Articolul 96. Standardele educaţionale de stat în învăţămîntul
superior
(1) Învăţămîntul superior se organizează şi se desfăşoară în baza standardelor de conţinut, standardelor de competenţe, standardelor naţionale de referinţă şi standardelor de acreditare.
(2) Standardele de conţinut şi standardele de competenţe se elaborează de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării pe domenii de formare profesională şi se aprobă de Guvern.
(3) Standardele naţionale de referinţă şi standardele de acreditare se elaborează pe domenii de formare profesională de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare, se coordonează cu ministerele de resort şi se aprobă de Guvern.
Articolul 97. Cadrul Naţional al Calificărilor
(1) Cadrul Naţional al Calificărilor în învăţămîntul superior asigură transparenţa învăţămîntului superior, mobilitatea academică şi recunoaşterea diplomelor la nivel internaţional.
(2) Cadrul Naţional al Calificărilor în învăţămîntul superior include:
a) descrierea domeniilor de formare profesională;
b) descrierea calificărilor şi ocupaţiilor;
c) finalităţile de studiu şi competenţele (descriptori de nivel pe cicluri de studii superioare);
d) volumul de muncă necesar pentru fiecare ciclu de studii, exprimat în credite de studii transferabile;
e) metodele de învăţare, predare şi evaluare;
f) procedurile de asigurare a calităţii în învăţămîntul superior.
(3) Cadrul Naţional al Calificărilor în învăţămîntul superior se elaborează pentru fiecare ciclu de studii şi domeniu de formare profesională, în corespundere cu Cadrul European al Calificărilor şi necesarul de calificări pe piaţa naţională şi europeană a muncii.
(4) Cadrul Naţional al Calificărilor în învăţămîntul superior este elaborat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, în colaborare cu organele centrale de resort, instituţiile de învăţămînt superior, agenţii economici, alţi parteneri sociali, şi se aprobă de Guvern.
(5) Calificările acordate în învăţămîntul superior se introduc în Registrul Naţional al Calificărilor în Învăţămîntul Superior, administrat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 98. Curriculumul în învăţămîntul superior
(1) Curriculumul în instituţiile de învăţămînt superior este elaborat în conformitate cu prevederile Cadrului Naţional al Calificărilor, pentru fiecare ciclu de studii şi domeniu, şi este aprobat de senatul instituţiei.
(2) Concordanţa între curriculumul oferit de instituţia de învăţămînt superior şi calificarea acordată în urma absolvirii unui program de studii superioare este un criteriu obligatoriu de evaluare a calităţii instituţiei de învăţămînt superior.
Articolul 99. Evaluarea în învăţămîntul superior
(1) Evaluarea externă a procesului educaţional în învăţămîntul superior se efectuează de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
(2) Evaluarea internă a procesului educaţional în învăţămîntul superior se realizează de către structurile instituţionale de asigurare a calităţii, în baza unui regulament instituţional.
(3) Rezultatele academice ale studenţilor se evaluează:
a) pe parcursul semestrului;
b) la sfîrşitul semestrului;
c) la finalizarea programului de studii în cadrul fiecărui ciclu al învăţămîntului superior.
(4) Forma de evaluare la finalizarea programului de studii în învăţămîntul superior se stabileşte de senatul instituţiei de învăţămînt.
Articolul 100. Stagiile de practică
(1) Stagiile de practică ale studenţilor reprezintă una dintre formele obligatorii de formare a specialiştilor de înaltă calificare.
(2) Stagiile de practică se organizează de instituţiile de învăţămînt superior şi se realizează în cadrul instituţiilor, organizaţiilor, companiilor, societăţilor şi al altor structuri conform unui regulament-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Structurile care oferă instituţiilor de învăţămînt superior locuri pentru stagiile de practică ale studenţilor pot beneficia, din partea acestor instituţii, de:
a) prioritate în selectarea de absolvenţi pentru încadrare în propria structură;
b) parteneriat în organizarea de incubatoare de afaceri, laboratoare ştiinţifice, proiecte comune etc.;
c) transfer tehhnologic şi schimb de experienţă;
d) formare continuă a personalului în instituţia de învăţămînt superior.
(4) Stagiile de practică se efectuează în baza contractului încheiat de instituţia de învăţămînt superior şi/sau studenţi cu structurile ofertante de locuri de practică.
(5) Structurile care oferă locuri pentru stagiile de practică ale studenţilor beneficiază de facilităţi fiscale în modul stabilit de legislaţia în vigoare.
[Art.100 al.(5) în redacția LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16 art.401; în vigoare 01.07.16]

Capitolul III. Managementul învăţămîntului superior

Articolul 101. Managementul învăţămîntului superior [Art.104 al.(2 [Art.115 al.(2), lit.e [Art.115 al.(2), lit.e
(1) În învăţămîntul superior managementul se realizează pe două niveluri: la nivel naţional - de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi la nivel instituţional - de către structurile de conducere şi administrative ale instituţiilor de învăţămînt superior.
(2) Managementul învăţămîntului superior se axează pe următoarele principii:
a) principiul autonomiei universitare şi libertăţii academice;
b) principiul responsabilităţii publice;
c) principiul conducerii strategice;
d) principiul gestionării eficiente şi transparente.
Articolul 102. Sistemul organelor de conducere ale instituţiilor
de învăţămînt superior
Sistemul organelor de conducere ale instituţiilor de învăţămînt superior este format din senat, consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională, consiliul ştiinţific, consiliul facultăţii, consiliul de administraţie şi rectorul instituţiei.
Articolul 103. Senatul
(1) Senatul instituţiei de învăţămînt superior reprezintă organul colectiv suprem de conducere, format din personal ştiinţifico-didactic şi nedidactic, ales prin votul secret al corpului profesoral-didactic al facultăţilor, departamentelor, centrelor ştiinţifice, din studenţi, aleşi de formaţiunile academice şi asociaţiile studenţeşti, din reprezentanţi ai organelor sindicale, în conformitate cu regulamentul instituţional elaborat în baza unui regulament-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării. Sînt din oficiu membri ai senatului rectorul, prorectorii şi decanii.
(2) Durata mandatului senatului este de 5 ani, sincronizată cu durata mandatului rectorului. Durata mandatului membrilor senatului din rîndul studenţilor este de un an, cu posibilitatea reînnoirii mandatului.
(3) Senatul are următoarele competenţe şi atribuţii:
a) asigură respectarea principiului libertăţii academice şi al autonomiei universitare;
b) elaborează şi aprobă Carta universitară;
c) aprobă Planul de dezvoltare strategică instituţională;
d) aprobă bugetul instituţiei;
e) elaborează şi aprobă metodologiile şi regulamentele de organizare a activităţilor şi programelor academice, de cercetare şi creaţie artistică din cadrul instituţiei, precum şi metodologiile şi regulamentele de recrutare, angajare şi evaluare a cadrelor didactice;
f) aprobă structura organizatorică şi funcţională a instituţiei de învăţămînt. În cazul instituţiilor de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice, structura organizatorică şi funcţională este propusă de senat şi aprobată de conducătorii autorităţilor de resort din domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice în subordinea cărora se află instituţiile respective;
g) elaborează şi aprobă regulamentul privind modul de alegere a rectorului, în baza regulamentului-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării;
h) confirmă, fără drept de modificare, lista membrilor Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională.
(4) Senatul este condus de rectorul instituţiei.
Articolul 104. Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională
(1) Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională are următoarele competenţe şi atribuţii:
a) coordonează elaborarea Planului de dezvoltare strategică instituţională, care cuprinde viziunea, misiunea, strategia de dezvoltare a instituţiei de învăţămînt şi acţiunile principale pentru o perioadă de cel puţin 5 ani, şi îl prezintă senatului pentru aprobare;
b) monitorizează, evaluează eficienţa utilizării resurselor financiare şi prezintă senatului pentru aprobare proiectul bugetului instituţiei de învăţămînt;
c) aprobă contractul-tip de studii şi cuantumul taxelor de studii;
d) asigură managementul instituţional privind drepturile de proprietate intelectuală şi de transfer tehnologic;
e) ia decizii, cu avizul favorabil al senatului, privind:
- dezvoltarea şi consolidarea patrimoniului instituţiei, cu cel puţin 2/3 din numărul voturilor membrilor;
- iniţierea şi închiderea programelor de studii, cu cel puţin 2/3 din numărul voturilor membrilor;
- metodologia de salarizare şi stimulare a personalului;
- activităţile de antreprenoriat, parteneriatele public-private şi cooperarea cu mediul de afaceri;
- angajarea în consorţii şi fuzionarea cu alte instituţii de învăţămînt superior;
f) organizează şi desfăşoară alegerile pentru postul de rector în conformitate cu regulamentul instituţional de organizare şi desfăşurare a alegerilor.
(2) Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională se constituie din nouă membri, după cum urmează:
a) trei membri desemnaţi: de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării - un membru, de Ministerul Finanţelor - un membru, de fondator - un membru. Membrii desemnaţi nu pot avea calitatea de salariat în cadrul ministerelor respective;
[Art.104 al.(2), lit.a) modificată prin LP315 din 30.11.18, MO13-21/18.01.19 art.76; în vigoare 18.01.19
b) doi membri din rîndul cadrelor didactice titulare care nu deţin funcţii de conducere şi nu sînt membri ai senatului, selectaţi prin vot secret de adunarea generală a membrilor consiliilor facultăţilor şi a reprezentanţilor studenţi din senat şi din consiliile facultăţilor;
c) doi membri delegaţi din partea senatului care sînt experţi externi şi nu au calitatea de titulari ai instituţiei respective;
d) rectorul;
e) prorectorul responsabil de probleme financiare.
(2 ¹) Prin derogare de la prevederile alin. (2), în componența Consiliului pentru dezvoltare strategică instituțională al instituției de învățămînt superior private nu se includ reprezentanți desemnați de către Ministerul Educației, Culturii și Cercetării și Ministerul Finanțelor. Deciziile Consiliului pentru dezvoltare strategică instituțională al instituției de învățămînt superior private sînt adoptate cu votul a 5 membri.
LP315 din 30.11.18, MO13-21/18.01.19 art.76; în vigoare 18.01.19
(3) Membrii Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională se desemnează pentru un mandat de 5 ani.
(4) Preşedintele Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională este ales de membrii acestuia. Angajaţii instituţiei nu pot fi aleşi în funcţia de preşedinte al Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională.
(5) Componenţa Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională trebuie să includă economişti şi jurişti. Persoana desemnată de Ministerul Finanţelor trebuie să deţină competenţe specifice privind monitorizarea şi auditarea financiară.
(6) La constituirea Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională se respectă principiul egalităţii de gen. ¹) introdus prin
(7) Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională se întruneşte cel puţin o dată în trimestru sau ori de cîte ori este necesar, la iniţiativa preşedintelui sau a cel puţin 1/3 din numărul membrilor.
(8) Membrii Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională desemnaţi de instituţia de învăţămînt beneficiază de o indemnizaţie lunară, cu excepţia rectorului şi a prorectorului. Indemnizaţia respectivă se plăteşte din bugetul instituţiei de învăţămînt pentru membrii desemnaţi de aceasta, iar pentru membrii desemnaţi de fondator şi ministerele de resort - din bugetul fondatorului.Cuantumul indemnizației este de 1000 de lei pentru membri și de 2000 de lei pentru președintele Consiliului. Prevederile prezentului alineat nu se aplică în cazul instituţiilor de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice.
[Art.104 al.(8) modificat prin LP315 din 30.11.18, MO13-21/18.01.19 art.76; în vigoare 18.01.19
(9) Membrii Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională poartă răspundere pentru deciziile luate, în conformitate cu legislaţia în vigoare.
Articolul 105. Conducerea instituţiilor
(1) Conducerea operativă a instituţiei de învăţămînt superior este asigurată de rector, asistat de prorectori, cu sprijinul consiliului de administraţie.
(2) Rectorul este executorul de buget al instituţiei de învăţămînt superior.
(3) Rectorul se alege de către adunarea generală a cadrelor didactice şi ştiinţifice titulare şi a reprezentanţilor studenţi din senat şi din consiliile facultăţilor cu votul majorităţii membrilor.
(4) Iniţierea procesului de alegere a rectorului se face de către Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională prin publicarea unui anunţ cu 2 luni înainte de expirarea mandatului rectorului în exerciţiu.
(5) Pot fi aleşi în postul de rector candidaţii care deţin titluri ştiinţifice sau ştiinţifico-didactice şi au experienţă de cel puţin 5 ani în învăţămîntul superior şi cercetare.
(6) Candidaţii la postul de rector membri ai Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională nu pot participa la procesul de organizare şi desfăşurare a alegerilor.
(7) Dosarele candidaţilor la postul de rector se depun la Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională, care verifică corespunderea acestora cu condiţiile stipulate la alin. (5). Alegerile pot avea loc în cazul în care au fost înregistrate dosarele a cel puţin 2 candidaturi eligibile.
(8) Consiliul pentru dezvoltare strategică instituţională face publică lista candidaţilor eligibili şi organizează procesul de alegere a candidatului la funcţia de rector de către adunarea generală a cadrelor didactice şi ştiinţifice titulare şi a reprezentanţilor studenţi din senat şi din consiliile facultăţilor. Alegerile se realizează prin vot universal, direct, secret şi liber exprimat.
(9) Rectorul este confirmat în post, în baza rezultatelor alegerilor, prin ordinul fondatorului, în termen de cel mult 3 luni.
(10) Rectorul poate fi eliberat din funcţie înainte de expirarea mandatului la iniţiativa majorităţii membrilor senatului sau a Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională, a fondatorului, prin decizia adunării generale a cadrelor didactice şi ştiinţifice titulare şi a reprezentanţilor studenţi din senat şi din consiliile facultăţilor, cu votul majorităţii membrilor, în caz de:
a) îndeplinire necorespunzătoare a condiţiilor specificate în contractul individual de muncă şi în Carta universitară;
b) nerespectare a obligaţiilor de responsabilitate publică specificate la art. 107 alin. (1).
(11) Rectorul numeşte prorectorii pe perioada mandatului său nu mai tîrziu de 6 luni de la data învestirii în funcţie.
(12) Rectorul iniţiază, prin intermediul comisiilor de concurs aprobate de senat, concursul pentru funcţia de decan şi şef de departament/catedră, conform regulamentului instituţional, în termen de cel mult 6 luni de la vacantarea funcţiei respective.
(13) Funcţia de rector, prorector şi decan poate fi deţinută de una şi aceeaşi persoană nu mai mult de două mandate consecutive, a cîte 5 ani fiecare.
(14) Rectorii, prorectorii, decanii şi şefii de departament/catedră din cadrul instituţiilor de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice sînt numiţi în funcţii de conducătorii autorităţilor de resort din domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice, în subordinea cărora se află instituţiile respective, conform cadrului normativ special al domeniilor menţionate.
(15) Fondatorul încheie un contract individual de muncă cu rectorul, care include şi prevederi ce ţin de condiţiile de salarizare. Acestea se stabilesc de către fondator la propunerea senatului. Rectorul încheie un contract individual de muncă cu prorectorul.
(16) Pentru accesarea mijloacelor financiare publice, rectorul încheie contracte cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării sau cu organele centrale de resort.
(17) Rectorul prezintă anual senatului, Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională şi fondatorilor un raport privind activitatea instituţiei, care se publică pe pagina web oficială a instituţiei.
Articolul 106. Administrarea patrimoniului
(1) Instituţiile de învăţămînt superior publice şi private au patrimoniu propriu pe care îl gestionează conform legii.
(2) Clădirile şi terenurile în/pe care, la data intrării în vigoare a prezentului cod, îşi desfăşoară activitatea instituţiile de învăţămînt superior publice fac parte din domeniul public al statului şi nu pot fi înstrăinate, iar celelalte bunuri sînt proprietatea instituţiilor de învăţămînt superior publice.
(3) Instituţiile de învăţămînt superior publice sînt în drept să procure din surse proprii, precum şi din orice alte surse legale, bunuri imobile şi mobile, terenuri sau orice alt patrimoniu necesar pentru activitatea acestora. Bunurile respective reprezintă proprietatea instituţiilor de învăţămînt superior publice.
(4) Bunurile care constituie proprietatea instituţiei de învăţămînt superior publice pot fi date în locaţiune, în arendă sau pot fi vîndute doar cu condiţia că veniturile obţinute vor fi folosite pentru dezvoltarea instituţiei respective.
(5) Deciziile privind bunurile care constituie proprietatea instituţiilor de învăţămînt superior publice se iau cu votul a 2/3 din numărul membrilor Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională, inclusiv al reprezentantului Ministerului Finanţelor, cu avizul pozitiv al senatului, aprobat cu votul a 2/3 din numărul membrilor, în conformitate cu Planul de dezvoltare strategică instituţională. Deciziile luate sînt aduse la cunoştinţa fondatorilor.
(6) Bunurile aflate în gestiunea instituţiilor de învăţămînt superior publice se folosesc în scopuri educaţionale, de cercetare, dezvoltare şi inovare, precum şi pentru servicii auxiliare (cămine, cantine, săli de sport etc.). Acestea nu pot fi folosite în calitate de gaj pentru accesarea creditelor bancare.
(7) Bunurile aflate în gestiunea instituţiilor de învăţămînt superior publice -bunuri ce fac parte din domeniul public al statului - pot fi concesionate în scopuri lucrative sau date în locaţiune, arendă şi administrare pe perioade de pînă la 5 ani prin decizii ale Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională, cu votul a 2/3 din numărul membrilor, inclusiv al reprezentantului Ministerului Finanţelor, cu avizul pozitiv al senatului aprobat cu votul a 2/3 din numărul membrilor. Aceste decizii sînt aduse la cunoştinţa fondatorilor.
(8) Instituţiile de învăţămînt superior au posibilitatea de a crea, independent sau în parteneriat, prin decizii ale Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională, cu votul a 2/3 din numărul membrilor, inclusiv al reprezentantului Ministerului Finanţelor, instituţii publice de cercetare şi inovare, centre experimentale şi didactice, clinici universitare, spitale universitare, staţiuni şi terenuri didactice, incubatoare de afaceri, cluburi sportive şi studiouri de creaţie, precum şi societăţi comerciale, prin care să îşi realizeze misiunea şi să valorifice propriile rezultate ale activităţilor de cercetare şi inovare desfăşurate. Aceste decizii sînt aduse la cunoştinţa fondatorilor. Orice profit realizat din asemenea activităţi constituie venitul propriu al instituţiei de învăţămînt superior şi urmează a fi investit obligatoriu în scopul realizării misiunii asumate prin Carta universitară.
(9) Instituţiile de învăţămînt superior private sînt titulare ale dreptului de proprietate ori ale altor drepturi reale pe care le exercită asupra patrimoniului, în condiţiile legii.
(10) Proprietăţile dobîndite din activităţile de antreprenoriat ale instituţiei de învăţămînt sînt proprietate a instituţiei.
Articolul 107. Responsabilitatea publică
(1) Responsabilitatea publică a instituţiei de învăţămînt superior constă în:
a) respectarea legislaţiei în vigoare, a Cartei universitare şi a politicilor naţionale în domeniul învăţămîntului superior;
b) aplicarea reglementărilor în vigoare cu privire la asigurarea şi evaluarea calităţii în învăţămîntul superior;
c) respectarea politicilor de echitate şi etică universitară cuprinse în Carta universitară;
d) asigurarea eficienţei utilizării resurselor şi a calităţii actului managerial, conform prezentului cod;
e) asigurarea transparenţei proceselor decizionale şi a activităţilor desfăşurate, conform legislaţiei în vigoare;
f) respectarea libertăţii academice a personalului didactic şi ştiinţific, precum şi a drepturilor şi libertăţilor studenţilor.
(2) Rectorul şi preşedintele Consiliului pentru dezvoltare strategică instituţională sînt responsabili de asigurarea respectării obligaţiilor ce derivă din principiul de responsabilitate publică.
Articolul 108. Consiliul de etică şi management
(1) Misiunea de verificare a asigurării responsabilităţii publice a instituţiilor de învăţămînt superior revine Consiliului de etică şi management, care se constituie la nivel naţional, este o structură deliberativă independentă şi funcţionează în baza unui regulament elaborat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării. Consiliul este format, cu respectarea principiului nediscriminării şi transparenţei, din 11 membri, după cum urmează:
a) trei reprezentanţi numiţi de Consiliul Rectorilor;
b) doi reprezentanţi numiţi de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării;
c) un reprezentant numit de Ministerul Finanţelor;
d) doi reprezentanţi numiţi de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare;
e) un reprezentant al sindicatelor din domeniul educaţiei;
f) un reprezentant al asociaţiilor şi organizaţiilor studenţeşti;
g) un reprezentant al societăţii civile.
(2) Nu pot face parte din Consiliul de etică şi management rectorii, membrii consiliilor de dezvoltare strategică instituţională ale instituţiilor de învăţămînt superior, precum şi persoanele care exercită funcţii de demnitate publică.
(3) Secretariatul Consiliului de etică şi management este asigurat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi include obligatoriu un jurist.
(4) Orice persoană fizică sau juridică poate sesiza Consiliul de etică şi management în legătură cu nerespectarea prevederilor art. 107 alin. (1). Din momentul primirii unei astfel de sesizări, Consiliul de etică şi management are obligaţia de a investiga aspectele invocate şi de a răspunde în termen de 3 luni.
(5) În cazul în care se constată nerespectarea prevederilor ce ţin de responsabilitatea publică conform art. 107 alin. (1), Consiliul de etică şi management, în termen de 10 zile de la data constatării, sesizează Consiliul de dezvoltare strategică instituţională al instituţiei de învăţămînt superior, cu informarea fondatorului.
(6) Dacă, în termen de 3 luni de la data sesizării de către Consiliul de etică şi management, instituţia de învăţămînt superior nu întreprinde acţiuni de corectare a abaterilor de la obligaţiile de responsabilitate, fondatorul aplică, în termen de cel mult 4 luni de la data constatării abaterii, una sau mai multe dintre următoarele măsuri:
a) propune adunării generale a cadrelor didactice şi ştiinţifice titulare şi a reprezentanţilor studenţi din senat şi din consiliile facultăţilor revocarea din funcţie a rectorului;
b) reduce sau sistează finanţarea de la bugetul de stat;
c) iniţiază procedura de reorganizare sau lichidare a instituţiei de învăţămînt superior.
Articolul 109. Carta universitară
(1) Carta universitară este documentul care stabileşte misiunea, principiile academice, obiectivele, structura şi organizarea universităţii şi a altor instituţii de învăţămînt superior.
(2) Carta universitară prevede, în mod obligatoriu:
a) procedura de alegere/desemnare/revocare a personalului de conducere;
b) normele de etică şi deontologie academică;
c) principiile de gestiune a resurselor instituţiei de învăţămînt superior;
d) condiţiile de constituire, de stabilire a destinaţiei şi de utilizare a propriilor fonduri;
e) condiţiile de încheiere a contractelor cu instituţii publice şi agenţi economici în scopul realizării unor programe sau proiecte de cercetare fundamentală şi aplicativă, de creaţie artistică, de transfer tehnologic şi de perfecţionare a calificării profesionale a specialiştilor;
f) condiţiile de asociere cu alte instituţii de învăţămînt superior sau organizaţii;
g) principii generale de construire, modernizare, gestionare şi utilizare a bazei materiale a instituţiei de învăţămînt superior, aferente procesului de învăţămînt şi cercetării ştiinţifice;
h) principiile de cooperare cu instituţii de învăţămînt superior din străinătate şi de aderare la organizaţii europene şi internaţionale;
i) principiile de colaborare a universităţilor cu sindicatele şi organizaţiile studenţeşti legal constituite;
j) modul de administrare a drepturilor de proprietate intelectuală în instituţia de învăţămînt superior;
k) orice alte aspecte considerate relevante de către senat şi care corespund legislaţiei în vigoare.
(3) Carta universitară se elaborează şi se adoptă de senat numai după consultarea comunităţii universitare.
(4) Carta universitară se adoptă după obţinerea avizului favorabil din partea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării. Avizul se emite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării în cel mult 30 de zile de la data solicitării instituţiei de învăţămînt superior.
(5) În cazul în care Ministerul Educației, Culturii și Cercetării nu răspunde solicitării instituţiei de învăţămînt superior în termenul prevăzut la alin. (4), Carta universitară se consideră avizată favorabil.
Articolul 110. Relaţiile cu piaţa muncii şi mediul de afaceri
(1) Instituţiile de învăţămînt superior colaborează cu mediul de afaceri la formarea cadrelor de înaltă calificare.
(2) Relaţiile de parteneriat ale instituţiilor de învăţămînt superior cu mediul de afaceri se realizează prin:
a) stabilirea rolurilor, interdependenţei şi responsabilităţilor tuturor actorilor implicaţi în procesul de formare şi inserţie profesională;
b) stabilirea unui cadru facilitator şi cooperant de interacţiune a sistemului de învăţămînt superior cu piaţa muncii;
c) fondarea de societăţi comerciale pentru practicarea activităţilor economice ce ţin exclusiv de scopurile specificate în Planul de dezvoltare strategică instituţională;
d) realizarea parteneriatului public-privat.
(3) Prestarea serviciilor de către instituţiile de învăţămînt superior şi de către mediul de afaceri, precum şi beneficierea de aceste servicii, se abordează în mod egal şi echitabil.
(4) Parteneriatul dintre învăţămîntul superior şi mediul de afaceri prevede:
a) crearea centrelor comune de ghidare şi consiliere în carieră şi de angajare a absolvenţilor pe piaţa muncii;
b) organizarea tîrgurilor şi a burselor locurilor de muncă;
c) crearea incubatoarelor de afaceri şi a laboratoarelor de cercetare comune;
d) organizarea formării profesionale continue;
e) oferirea locurilor pentru stagii de practică;
f) angajarea reprezentanţilor de înaltă calificare din mediul de afaceri în activitatea de elaborare a Cadrului Naţional al Calificărilor, a Clasificatorului ocupaţiilor şi a standardelor profesionale;
g) implicarea cadrelor de înaltă calificare din mediul de afaceri în monitorizarea şi evaluarea calităţii învăţămîntului superior;
h) integrarea dimensiunii de gen în toate activităţile relevante;
i) oferirea oportunităţilor de conciliere a studiilor şi responsabilităţilor familiale pentru tineri;
j) alte activităţi şi acţiuni legale.
(5) Monitorizarea angajării absolvenţilor pe piaţa muncii se realizează de către instituţiile de învăţămînt superior în colaborare cu angajatorii.
Articolul 111. Angajarea absolvenţilor pe piaţa muncii
(1) Angajarea pe piaţa muncii a absolvenţilor instituţiilor de învăţămînt superior se efectuează în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(2) Pentru angajarea absolvenţilor în primul an după absolvire, agenţii economici persoane juridice de drept privat beneficiază de facilităţi fiscale în modul stabilit de legislaţia în vigoare.
[Art.111 al.(2) în redacția LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16 art.401; în vigoare 01.07.16]
Articolul 112. Asigurarea calităţii
(1) Asigurarea calităţii în învăţămîntul superior este realizată printr-un ansamblu de acţiuni de dezvoltare a capacităţii instituţionale de elaborare, planificare şi implementare de programe de studii, prin care se formează şi se consolidează încrederea beneficiarilor că instituţia ofertantă de educaţie satisface şi îmbunătăţeşte standardele de calitate în conformitate cu misiunea asumată de aceasta.
(2) Managementul calităţii în învăţămîntul superior este asigurat:
a) la nivel naţional - de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare;
b) la nivel instituţional - de structuri interne de asigurare a calităţii.
(3) Un sistem de asigurare a calităţii pe deplin funcţional presupune parcurgerea a două etape succesive:
a) autorizarea de funcţionare provizorie, care reprezintă actul de înfiinţare a instituţiei şi acordă dreptul de a desfăşura procesul de învăţămînt şi de a organiza admiterea la studii;
b) acreditarea, care acordă, suplimentar la drepturile prevăzute la lit. a), dreptul de a organiza examenul de finalizare a studiilor, precum şi dreptul de a emite diplome, certificate şi alte acte de studii recunoscute de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 113. Evaluarea calităţii
(1) Evaluarea calităţii în învăţămîntul superior constă în examinarea multicriterială a măsurii în care o instituţie ofertantă de educaţie şi programul acesteia îndeplinesc standardele naţionale de referinţă.
(2) Evaluarea calităţii în învăţămîntul superior reprezintă un ansamblu complex de activităţi de autoevaluare, evaluare internă şi evaluare externă a calităţii, în conformitate cu standardele de acreditare, criteriile şi indicatorii aprobaţi.
(3) Autoevaluarea şi evaluarea internă a calităţii în învăţămîntul superior sînt realizate de către structurile instituţionale responsabile de asigurarea calităţii, în conformitate cu standardele naţionale de referinţă.
(4) Evaluarea externă a calităţii în învăţămîntul superior este realizată de către Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare sau o altă agenţie de evaluare a calităţii, înscrisă în Registrul European pentru Asigurarea Calităţii în Învăţămîntul Superior.
(5) Evaluarea calităţii în învăţămîntul superior vizează:
a) capacitatea instituţională;
b) eficienţa educaţională, inclusiv rezultatele academice;
c) calitatea programelor de formare profesională iniţială şi continuă;
d) managementul instituţional al calităţii;
e) rezultatele cercetărilor ştiinţifice şi/sau ale creaţiei artistice;
f) concordanţa dintre evaluarea internă şi situaţia reală.
Articolul 114. Evaluarea externă în vederea autorizării de funcţionare
provizorie sau acreditării
(1) Orice persoană juridică, publică sau privată, interesată în oferirea de programe de studii superioare se supune obligatoriu procesului de evaluare externă, în vederea autorizării de funcţionare provizorie, înainte de a începe să activeze.
(2) Autorizarea de funcţionare provizorie a programelor de studii din învăţămîntul superior expiră după prima promoţie de absolvenţi.
(3) Acreditării sînt supuse atît instituţia de învăţămînt superior, cît şi programele de studii.
(4) În învăţămîntul superior, acreditarea programelor de studii superioare de licenţă (ciclul I) se face pentru fiecare program care conduce la o calificare universitară distinctă.
(5) Instituţiile de învăţămînt superior nu pot obţine autorizare de funcţionare provizorie sau acreditare pentru programele de studii superioare de master şi de doctorat (ciclurile II şi III) dacă nu sînt acreditate programele de studii superioare de licenţă (ciclul I) din acelaşi domeniu.
(6) În instituţiile care nu au drept misiune principală oferirea de programe de studii, evaluarea instituţională se face, exclusiv, pe subdiviziunea administrativă care organizează programele de studii.
(7) Evaluarea externă în vederea autorizării de funcţionare provizorie sau acreditării se declanşează şi se desfăşoară conform metodologiilor elaborate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare şi aprobate de Guvern.
(8) După obţinerea acreditării, programele de studii şi instituţiile de învăţămînt superior sînt supuse evaluării externe periodic, în vederea reacreditării, cel puţin o dată la 5 ani.
(9) În cazul obţinerii rezultatelor negative la evaluarea externă a instituţiilor de învăţămînt superior, Ministerul Educației, Culturii și Cercetării retrage dreptul de activitate a instituţiilor sau de organizare a programelor de studii, studenţii fiind repartizaţi la programe similare din alte instituţii de învăţămînt pînă la înlăturarea motivelor care au stat la baza rezultatelor negative ale evaluării. Prevederile prezentului alineat se aplică şi programelor de studii superioare de doctorat oferite de organizaţiile din sfera ştiinţei şi inovării, precum şi organizaţiilor respective în ceea ce priveşte organizarea studiilor superioare de doctorat.
[Art.114 al.(9) LP140 din 27.07.18, MO309-320/17.08.18 art.478; în vigoare 17.08.18
(10) Decizia cu privire la autorizarea de funcţionare provizorie, la acreditare, neacreditare sau la retragerea dreptului de activitate a unei instituţii de învăţămînt superior sau de organizare a unui program de studii se adoptă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, în baza rezultatelor evaluării efectuate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
[Art.114 al.(10) LP140 din 27.07.18, MO309-320/17.08.18 art.478; în vigoare 17.08.18
Articolul 115. Agenţia Națională de Asigurare a Calității
în Educație și Cercetare
(1) Agenţia Naţională de Asigurare a Calităţii în Educație şi Cercetare este o autoritate administrativă în subordinea Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării, instituită de Guvern, finanţată din bugetul de stat şi din venituri proprii.
[Art.115 al.(1) în redacția LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(2) Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare are următoarele atribuţii şi responsabilităţi:
a) realizează politicile statului în domeniul calităţii învăţămîntului profesional tehnic, superior şi al calităţii în formarea continuă;
b) elaborează, în conformitate cu standardele europene în domeniu, şi face publică propria metodologie de evaluare şi acreditare a instituţiilor ofertante de programe de formare profesională şi a programelor acestora pe care o propune spre aprobare Guvernului;
c) formulează şi revizuieşte periodic, în baza bunelor practici europene şi internaţionale, standardele de acreditare, standardele naţionale de referinţă şi indicatorii de performanţă utilizaţi la evaluarea şi asigurarea calităţii în învăţămînt;
d) evaluează, pe bază contractuală, instituţiile ofertante de programe de formare profesională, precum şi programele acestora, în vederea autorizării de funcţionare provizorie, acreditării şi reacreditării în învăţămîntul profesional tehnic, în învăţămîntul superior şi în formarea continuă;
e) efectuează, în bază contractuală, la solicitarea Ministerului Educației, Culturii și Cercetării, evaluarea calităţii unor programe şi instituţii ofertante de programe de formare profesională în învăţămîntul profesional tehnic, superior şi în formarea continuă;
e ¹) acreditează instituţiile şi asigură calitatea în învăţămîntul general;
²) evaluează modul de realizare a Curriculumului naţional și administrează examenele şi evaluările în învăţămîntul general;

f) asigură obiectivitatea şi validitatea rezultatelor obţinute în procesul evaluării externe a instituţiilor ofertante de programe şi a programelor acestora;
g) asigură transparenţa în procesul de evaluare externă, inclusiv prin publicarea rezultatelor evaluării;
h) elaborează şi publică lucrări în domeniul evaluării şi acreditării instituţiilor de învăţămînt;
i) publică manuale, ghiduri metodice, lucrări de sinteză a bunelor practici de evaluare şi de asigurare internă şi externă a calităţii;
j) elaborează Codul de etică profesională a experţilor antrenaţi în evaluare;
k) prezintă Guvernului raportul anual de activitate şi îl publică pe pagina sa web oficială;
l) elaborează periodic rapoarte de autoevaluare a calităţii propriei activităţi în vederea pregătirii evaluării externe de către agenţii similare din alte ţări;
m) colaborează cu agenţii similare din alte ţări pentru dezvoltarea şi aplicarea de măsuri eficiente de îmbunătăţire a calităţii programelor de formare profesională;
n) face demersurile necesare ca, în cel mult 3 ani de la înfiinţare, să fie înscrisă în Registrul European pentru Asigurarea Calităţii în Învăţămîntul Superior.
(3) În exercitarea atribuţiilor, Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare are următoarele drepturi:
a) să antreneze colaboratori externi, experţi în domeniul său de activitate, remuneraţi;
b) să alcătuiască, în baza unei metodologii transparente şi folosind criterii de competenţă şi competitivitate, propriul registru de evaluatori, pe care îi pregăteşte metodologic şi îi deleagă pentru efectuarea misiunilor de evaluare externă a calităţii;
c) să verifice, la încheierea misiunii de evaluare, respectarea metodologiei de evaluare aplicate de experţi;
d) să informeze instituţia evaluată şi Ministerul Educației, Culturii și Cercetării despre rezultatele evaluării externe.
(4) Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare se constituie din:
a) Consiliul de conducere;
b) comisiile de profil;
c) aparatul administrativ.
(5) În cadrul Agenţiei Naționale de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare funcţionează subdiviziunea de evaluare a programelor şi a instituţiilor ofertante de programe de formare profesională din învăţămîntul superior, subdiviziunea de acreditare a programelor şi instituţiilor ofertante de programe de formare profesională din învăţămîntul superior, subdiviziunea dedicată învăţămîntului profesional tehnic, precum şi alte subdiviziuni necesare pentru realizarea atribuţiilor sale, constituite de către Consiliul de conducere.
(6) Pe lîngă subdiviziuni funcţionează, conform regulamentului propriu de organizare şi funcţionare, comisii pe specialităţi, care îşi întocmesc registre de experţi-evaluatori pe bază de concurs deschis.
(7) Conducerea executivă a Agenţiei Naţionale de Asigurare a Calităţii în Învăţămîntul Profesional este exercitată de către preşedintele Consiliului de conducere, numit în funcţie de Guvern, asistat de vicepreşedinte şi secretarul general.
¹) introdusă prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
e[Art.115 al.(7) modificat prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(8) Consiliul de conducere este constituit din 15 membri: cadre cu funcţii ştiinţifico-didactice şi ştiinţifice şi cîte un reprezentant al studenţilor şi al mediului de afaceri. Membrii Consiliului de conducere nu pot deţine funcţii de demnitate publică, funcţia de rector sau de director al instituţiei de învăţămînt. ²) introdusă prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18] [Art.115 al.(9) abrogat prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18] [Art.115 al.(10) abrogat prin LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(11) Preşedintele, vicepreşedintele şi secretarul general al Consiliului de conducere sînt aleşi din rîndul membrilor acestuia, pentru un mandat de 4 ani.
(12) Modul de funcționare a Agenţiei Naţionale de Asigurare a Calităţii în Educație şi Cercetare, atribuţiile președintelui, vicepreședintelui, secretarului general şi ale comisiilor de profil, condiţiile, procedurile de selectare şi desemnare a acestora, structura şi efectivul-limită ale aparatului administrativ, metodologia de calculare a taxelor, precum şi taxele percepute pentru procedurile de evaluare se stabilesc prin regulamentul aprobat de Guvern.
[Art.115 al.(12) în redacția LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]

Capitolul IV. Cercetarea ştiinţifică în învăţămîntul superior

Articolul 116. Cercetarea ştiinţifică
(1) În instituţiile ofertante de programe de învătămînt superior, activitatea de cercetare, dezvoltare şi inovare şi de creaţie artistică se realizează în scopul producerii de cunoaştere şi al formării profesionale a specialiştilor de înaltă calificare.
(2) În instituţiile de învăţămînt superior, activităţile de cercetare, dezvoltare şi inovare se efectuează în cadrul catedrelor, departamentelor, laboratoarelor şi altor unităţi proprii şi/sau în parteneriat cu alte instituţii, agenţi economici sau autorităţi publice.
(3) Finanţarea cercetării în instituţiile ofertante de programe de master şi doctorat se face, în baza criteriilor de calitate şi performanţă, prin mecanisme distincte, stabilite printr-un regulament aprobat de Guvern, şi din alte surse legal constituite.
(4) Modul de organizare şi desfăşurare a cercetării ştiinţifice în instituţiile de învăţămînt superior se reglementează prin Carta universitară, prin regulamentele de organizare şi funcţionare a şcolii doctorale, a programelor de studii superioare de doctorat, aprobate de senat, şi prin alte acte normative.
(5) Finanţarea de la bugetul de stat a proiectelor de cercetare, dezvoltare şi inovare, de creaţie artistică şi sport se efectuează exclusiv pe bază de concurs, organizat de Agenția Națională pentru Cercetare și Dezvoltare.
[Art.116 al.(5) în redacția LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(6) Instituțiile de învățămînt superior pot beneficia de finanțare instituțională pentru domeniile cercetării și inovării în conformitate cu prevederile Codului cu privire la ştiinţă şi inovare.
[Art.116 al.(6) în redacția LP190 din 21.09.17, MO364-370/20.10.17 art.624; în vigoare 20.02.18]
(7) Instituţiile de învăţămînt superior sînt deţinătoare de drept a proprietăţii intelectuale generate din propria activitate de cercetare finanţată de la bugetul de stat şi sînt autonome în valorificarea rezultatelor cercetărilor ştiinţifice.
(8) Instituţiile de învăţămînt superior şi instituţiile de cercetare ofertante de programe de studii superioare au obligaţia de a recompensa autorii rezultatelor de cercetare care au devenit obiect al dreptului de proprietate intelectuală cu cel puţin 15% din veniturile obţinute prin comercializarea acestora.
(9) Pentru cadrele didactice din învăţămîntul superior în domeniul artelor sau sportului, activitatea de creaţie artistică sau în domeniul sportului poate substitui activitatea de cercetare ştiinţifică.

Capitolul V. Personalul din învăţămîntul superior

Articolul 117. Categoriile de personal
(1) Personalul din învăţămîntul superior se constituie din:
a) personal ştiinţifico-didactic: lector universitar, conferenţiar universitar, profesor universitar;
b) personal ştiinţific: cercetător ştiinţific, cercetător ştiinţific superior, cercetător ştiinţific coordonator, cercetător ştiinţific principal;
c) personal didactic: asistent universitar, formator, maestru de concert, maistru de instruire, antrenor;
d) personal didactic auxiliar: bibliotecar, informatician, laborant metodist, acompaniator;
e) alte categorii de personal: personal administrativ şi tehnic, secretar-referent, tehnician, inginer-tehnician, medic, asistent medical, precum şi personal auxiliar şi de deservire.
(2) În învăţămîntul superior sînt următoarele titluri:
a) ştiinţifice - doctor şi doctor habilitat;
b) ştiinţifico-didactice - conferenţiar universitar şi profesor universitar.
(3) Titlurile ştiinţifico-didactice de conferenţiar universitar şi de profesor universitar se conferă de către senatul instituţiei de învăţămînt superior, în funcţie de domeniul ştiinţific, şi se confirmă de către autoritatea naţională abilitată pentru confirmarea titlurilor ştiinţifice.
(4) Conferirea titlurilor ştiinţifico-didactice se reglementează printr-un regulament elaborat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi aprobat de Guvern.
(5) Personalului din învăţămîntul superior i se garantează dreptul la libertate academică în conformitate cu prevederile Cartei universitare.
(6) Personalul din învăţămîntul superior are drepturi şi îndatoriri care decurg din Carta universitară, din contractul individual de muncă, precum şi din legislaţia în vigoare.
(7) Protecţia drepturilor salariaţilor, precum şi a drepturilor de proprietate intelectuală asupra rezultatelor creaţiei ştiinţifice, culturale sau artistice este garantată şi se asigură în conformitate cu prevederile Cartei universitare şi cu legislaţia în vigoare.
(8) Personalul ştiinţifico-didactic şi ştiinţific are dreptul de a publica studii, articole, volume sau opere de artă, de a candida la obţinerea de granturi naţionale şi internaţionale, fără restricţii ale libertăţii academice.
Articolul 118. Ocuparea funcţiilor didactice, ştiinţifico-didactice
şi ştiinţifice
(1) Funcţiile didactice, ştiinţifico-didactice şi ştiinţifice în învăţămîntul superior se ocupă prin concurs, în conformitate cu regulamentul-cadru aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(2) Angajarea prin cumul a personalului didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific se realizează în baza echivalării funcţiilor, după cum urmează:
a) funcţia de cercetător ştiinţific se echivalează cu funcţia de asistent universitar şi viceversa;
b) funcţia de cercetător ştiinţific superior se echivalează cu funcţia de lector universitar şi viceversa;
c) funcţia de cercetător ştiinţific coordonator se echivalează cu funcţia de conferenţiar universitar şi viceversa;
d) funcţia de cercetător ştiinţific principal se echivalează cu funcţia de profesor universitar şi viceversa.
Articolul 119. Normarea activităţii ştiinţifico-didactice şi de cercetare
(1) Norma ştiinţifico-didactică se constituie din:
a) activitatea didactică auditorială (contact direct cu studenţii), realizată prin:
- ore de curs;
- seminare, lucrări de laborator, lucrări practice, lucrări de proiectare, stagii didactice/clinice şi alte forme aprobate de senat;
b) activitatea didactică neauditorială, realizată prin:
- conducerea stagiilor de practică;
- conducerea activităţilor didactico-artistice sau sportive;
- conducerea proiectelor sau tezelor de licenţă, de master, de doctorat;
- monitorizarea activităţii individuale a studenţilor;
- activităţi de evaluare şi monitorizare;
- consultaţii, ghidare directă a activităţii individuale a studentului;
- alte activităţi prevăzute de regulamentele instituţionale;
c) activitatea de cercetare, transfer tehnologic, de creaţie artistică şi sportivă, realizată prin:
- efectuarea cercetărilor ştiinţifice sau realizarea creaţiei artistice;
- elaborarea de curricula;
- elaborarea produselor de program;
- publicarea articolelor ştiinţifice;
- brevetarea rezultatelor cercetării;
- elaborarea şi editarea monografiilor, culegerilor ştiinţifice;
- realizarea tezelor de doctorat;
- realizarea creaţiilor componistice, literare, de arte plastice, decorative sau design;
- montarea spectacolelor;
- realizarea rolurilor centrale în producţii teatrale, cinematografice şi/sau televizate;
- participarea la proiecte ştiinţifice şi coordonarea de proiecte ştiinţifice;
- participarea la conferinţe ştiinţifice, festivaluri artistice şi competiţii sportive;
- alte activităţi prevăzute de regulamentele instituţionale;
d) activitatea metodică, realizată prin:
- pregătirea pentru predarea cursului;
- elaborarea suporturilor de curs;
- proiectarea didactică a activităţilor, inclusiv a celor individuale;
- elaborarea de curricula;
- elaborarea recomandărilor metodice pentru studenţi;
- elaborarea metodologiilor şi a testelor de evaluare a rezultatelor academice;
- conducerea seminarelor metodologice;
- alte activităţi prevăzute de regulamentele instituţionale.
(2) Norma activităţii de cercetare pentru cadrele ştiinţifice titulare se stabileşte în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(3) Activitatea didactică se cuantifică în ore convenţionale în cadrul unei unităţi de timp, de regulă săptămînă, semestru, an.
(4) În învăţămîntul superior, unitatea de timp pentru curs, seminar, activităţi de laborator şi lucrări practice este de 2 ore convenţionale. Ora convenţională în învăţămîntul superior constituie 45 de minute.
(5) Activităţile incluse în norma ştiinţifico-didactică şi prevăzute la alin. (1) lit. b), c) şi d) se cuantifică în ore convenţionale în baza metodologiei aprobate de senatul instituţiei de învăţămînt superior, în funcţie de profil şi specializare.
(6) Norma didactică anuală a personalului didactic include şi ghidarea directă a activităţii individuale a studentului.
(7) În norma didactică a asistentului universitar nu pot fi incluse ore de curs.
(8) Suma totală a orelor de muncă dintr-o normă ştiinţifico-didactică, realizată prin cumularea activităţilor menţionate la alin. (1), este de 35 de ore astronomice pe săptămînă.
(9) Senatul instituţiei de învăţămînt superior stabileşte diferenţiat norma ştiinţifico-didactică, în baza propriei metodologii.
(10) Norma de activitate a altor categorii de personal din învăţămîntul superior se stabileşte în conformitate cu Codul muncii.
(11) Personalul de conducere din învăţămîntul superior (rector, prorector, decan, şef de departament sau şef de catedră) poate cumula funcţii ştiinţifico-didactice şi ştiinţifice în conformitate cu regulamentele instituţionale.
(12) Norma didactică constituită din activităţile prevăzute la alin. (1) lit. a) şi b) poate fi redusă pentru realizarea activităţilor prevăzute la alin. (1) lit. c) şi d), în baza metodologiei aprobate de senat.
Articolul 120. Evaluarea personalului didactic, ştiinţifico-didactic
şi ştiinţific
(1) Evaluarea personalului implicat în activitatea didactică şi de cercetare din învăţămîntul superior face parte din sistemul de asigurare a calităţii şi se realizează periodic în conformitate cu regulamentele instituţionale.
(2) Evaluarea personalului implicat în activitatea didactică şi de cercetare din învăţămîntul superior se efectuează în funcţie de performanţele didactice, performanţele de cercetare, participarea la viaţa academică, de alte criterii prevăzute în regulamentul instituţional.
(3) Evaluarea personalului ştiinţifico-didactic este realizată de către:
a) administraţia instituţiei;
b) şeful de departament sau catedră;
c) comisia de asigurare a calităţii;
d) colegi şi experţi;
e) studenţi;
f) alte structuri abilitate.
(4) Evaluarea personalului ştiinţifico-didactic de către studenţi este obligatorie.

TITLUL VI ÎNVĂŢĂMÎNTUL SUPERIOR MEDICAL ŞI FARMACEUTIC.

ÎNVĂŢĂMÎNTUL ÎN DOMENIILE MILITĂRIEI, SECURITĂŢII
ŞI ORDINII PUBLICE

Articolul 121. Învăţămîntul superior medical şi farmaceutic
(1) Învăţămîntul superior medical şi farmaceutic se realizează în instituţii de învăţămînt publice acreditate sau autorizate provizoriu prin studii superioare integrate de specialitate şi studii de rezidenţiat şi formare profesională medicală continuă.
(2) Programele de studii superioare în domeniul medical şi farmaceutic se organizează în exclusivitate ca învăţămînt cu frecvenţă, cu durata de 4-6 ani, pentru fiecare semestru alocîndu-se cîte 30 de credite de studii transferabile.
(3) Admiterea în programele de studii superioare în domeniul medical şi farmaceutic se face în baza diplomei de bacalaureat, prin concurs, conform criteriilor stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării prin coordonare cu Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale.
(4) Programele de studii superioare în domeniul medical şi farmaceutic corespund nivelului 7 ISCED şi se finalizează cu susţinerea examenului de absolvire şi cu eliberarea diplomei de licenţă în medicină sau în farmacie, care conferă dreptul de participare la concursul de admitere la studii de rezidenţiat, de înscriere la programele de studii superioare de doctorat şi permite angajarea pe piaţa muncii conform cadrului ocupaţional.
(5) Studiile de rezidenţiat se organizează cu durata de 2-5 ani de către Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale şi au ca obiectiv formarea profesională obligatorie a medicilor şi farmaciştilor pe specialităţi.
(6) Admiterea la studii de rezidenţiat se organizează prin concurs, conform criteriilor stabilite de Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale prin coordonare cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(7) Studiile de rezidenţiat se finalizează cu susţinerea examenului de absolvire şi cu eliberarea diplomei de medic specialist, care conferă dreptul de a desfăşura activitate practică independentă conform calificării obţinute şi de a urma studiile de secundariat clinic.
(8) Studiile de secundariat clinic se organizează cu durata de 2 ani de către Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale şi au ca obiectiv formarea profesională aprofundată a medicilor specialişti.
(9) Studiile de secundariat clinic se finalizează cu susţinerea examenului de absolvire şi cu eliberarea unui certificat care conferă dreptul de a desfăşura activitate practică independentă conform calificării obţinute.
(10) Formarea continuă în domeniul medical şi farmaceutic este obligatorie pe parcursul întregii activităţi profesionale şi se organizează sub diverse forme de instruire reglementate de Ministerul Sănătății, Muncii și Protecției Sociale.

Articolul 122. Învăţămîntul în domeniile milităriei, securităţii
şi ordinii publice
(1) Învăţămîntul în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice este parte integrantă a sistemului naţional de învăţămînt.
(2) Învăţămîntul în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se organizează şi se realizează în conformitate cu prevederile prezentului cod, cu regulamentele-cadru elaborate de autorităţile de resort, prin coordonare cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, şi aprobate de Guvern, precum şi în conformitate cu regulamentele instituţionale.
(3) Învăţămîntul în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice asigură:
a) formarea, specializarea şi perfecţionarea profesională a ofiţerilor şi a subofiţerilor pentru autorităţile administraţiei publice centrale şi alte structuri ale statului din domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice;
b) specializarea şi perfecţionarea profesională a personalului civil care activează în autorităţile administraţiei publice centrale şi în alte structuri ale statului din domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice;
c) organizarea şi desfăşurarea cercetării ştiinţifice în domeniile de interes pentru ministere şi alte structuri ale sistemelor de apărare, de securitate şi de ordine publică;
d) servicii de consultanţă, suport ştiinţific şi expertiză în domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice pentru structurile guvernamentale şi nonguvernamentale, în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(4) Înfiinţarea, reorganizarea şi lichidarea instituţiilor de învăţămînt în domeniile milităriei şi securităţii se efectuează de Guvern, cu aprobarea Preşedintelui Republicii Moldova, în conformitate cu prezentul cod şi cu alte acte normative în vigoare.
(5) Înfiinţarea, reorganizarea şi lichidarea instituţiilor de învăţămînt în domeniul ordinii publice se efectuează de Guvern, în conformitate cu prezentul cod şi cu alte acte normative în vigoare.
(6) Instituţiile de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se subordonează autorităţilor de resort respective.
(7) Învăţămîntul în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se organizează în instituţii publice de învăţămînt profesional tehnic, de învăţămînt superior - de licenţă, de master şi de doctorat - şi de formare profesională continuă, cu finanţare de la bugetul de stat şi cu taxă, în condiţiile prevăzute de legislaţia în vigoare.
(8) Structura organizatorică a învăţămîntului în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice este elaborată de consiliul profesoral şi senatul instituţiei de învăţămînt şi aprobată de autoritatea în a cărei subordine se află instituţia respectivă.
(9) Planul de pregătire a cadrelor de specialitate în instituţiile de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se aprobă anual de Guvern, la propunerea autorităţilor în a căror subordine se află instituţiile respective.
(10) Planurile de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se elaborează de instituţiile de învăţămînt şi se coordonează cu autorităţile în a căror subordine se află instituţiile respective şi cu Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(11) Diploma de absolvire a instituţiei de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice şi titlurile acordate oferă deţinătorului dreptul să ocupe, după trecerea în rezervă, funcţii echivalente cu cele care pot fi ocupate de absolvenţi ai instituţiilor de învăţămînt, cu profil înrudit şi de acelaşi nivel, din afara domeniilor milităriei, securităţii şi ordinii publice.
(12) Pentru reglementarea internă şi aplicarea prevederilor prezentului cod, cu referinţă la specificul învăţămîntului în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice, autorităţile administraţiei publice centrale şi alte structuri ale statului din domeniile apărării, securităţii şi ordinii publice pot elabora şi aproba acte normative departamentale proprii.
(13) Modul de selectare şi condiţiile de admitere a candidaţilor în instituţiile de învăţămînt în domeniile milităriei, securităţii şi ordinii publice se stabilesc de autorităţile în a căror subordine se află instituţiile respective, prin actele normative departamentale corespunzătoare, în funcţie de specificul serviciului şi învăţămîntului în domeniile respective, în corelare cu cadrul general de organizare a admiterii în învăţămîntul naţional.
(14) Pregătirea cetăţenilor pentru apărarea Patriei se efectuează în conformitate cu prevederile Constituţiei Republicii Moldova, ale prezentului cod, ale altor acte normative cu privire la apărare, precum şi ale acordurilor internaţionale la care Republica Moldova este parte.
(15) Instruirea rezerviştilor şi a recruţilor se realizează în cadrul centrelor de instruire militară, cu aprobarea Ministerului Apărării.
Articolul 123. Cadrul general al învăţării pe tot parcursul vieţii
(1) Învăţarea pe tot parcursul vieţii include activităţile de învăţare realizate de o persoană pe parcursul vieţii, în scopul formării sau dezvoltării competenţelor din perspectivă personală, civică, socială şi profesională.
(2) Învăţarea pe tot parcursul vieţii cuprinde învăţămîntul general, profesional-tehnic şi superior, precum şi formarea profesională continuă a adulţilor.
(3) Programele de formare profesională continuă în cadrul învăţării pe tot parcursul vieţii se supun evaluării în vederea acreditării sau autorizării de funcţionare provizorie, în condiţiile legii.
(4) Decizia cu privire la autorizarea de funcţionare provizorie, la acreditare, neacreditare sau la retragerea dreptului de organizare a unui program de formare profesională continuă se adoptă de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, în baza rezultatelor evaluării efectuate de Agenţia Națională de Asigurare a Calității în Educație și Cercetare.
(5) Învăţarea pe tot parcursul vieţii se realizează în contexte de educaţie formală, nonformală şi informală.
(6) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei formale reprezintă un proces instituţionalizat, structurat şi bazat pe o proiectare curriculară explicită.
(7) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei nonformale este învăţarea integrată în cadrul unor activităţi planificate, cu obiective de învăţare care nu urmează în mod explicit un curriculum.
(8) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei informale reprezintă rezultatul unor activităţi zilnice legate de muncă, mediul familial, timpul liber şi nu este organizată sau structurată din punct de vedere al obiectivelor, duratei ori sprijinului pentru învăţare.
(9) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei nonformale, care poate fi diferită ca durată, şi învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei informale depind de intenţia celui care învaţă şi nu conduc în mod automat la certificarea cunoştinţelor şi competenţelor dobîndite.
(10) Certificarea cunoştinţelor şi competenţelor dobîndite în contexte de educaţie nonformală şi informală poate fi făcută de structuri abilitate în acest sens, în baza unui regulament aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 124. Modalităţi de realizare a învăţării pe tot
parcursul vieţii
(1) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei formale se poate realiza în următoarele instituţii sau organizaţii:
a) instituţii de învăţămînt general, profesional tehnic şi superior;
b) instituţii sau organizaţii publice şi private care oferă servicii de educaţie şi programe de formare profesională, autorizate provizoriu sau acreditate;
c) întreprinderi sau organizaţii care oferă propriilor angajaţi programe de formare profesională, autorizate provizoriu sau acreditate.
(2) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei nonformale se poate realiza în următoarele instituţii sau organizaţii:
a) instituţiile şi organizaţiile menţionate la alin. (1);
b) instituţii extraşcolare;
c) centre de îngrijire şi protecţie a copilului;
d) întreprinderi;
e) instituţii culturale;
f) asociaţii profesionale, culturale, sindicale;
g) organizaţii nonguvernamentale;
h) alte organizaţii.
(3) Învăţarea pe tot parcursul vieţii în contextul educaţiei informale se realizează prin activităţi organizate în familie, la locul de muncă, în comunitate, în reţele sociale, prin activităţi de voluntariat, sportive, culturale etc. şi poate conduce la formarea de competenţe şi calificări.
Articolul 125. Finanţarea învăţării pe tot parcursul vieţii
(1) Statul garantează accesul şi susţine, inclusiv financiar, învăţarea pe tot parcursul vieţii.
(2) Finanţarea învăţării pe tot parcursul vieţii se realizează din surse publice şi/sau private, în bază de parteneriat public-privat, prin finanţare şi cofinanţare de către angajatori, organizaţii nonguvernamentale, din fonduri nerambursabile în cadrul programelor internaţionale, precum şi prin contribuţia beneficiarilor.

Capitolul II. Formarea continuă a adulţilor

Articolul 126. Organizarea formării continue a adulţilor
(1) Formarea continuă a adulţilor include:
a) educaţia generală, prin care se asigură dezvoltarea generală a adulţilor sub aspect cultural, socioeconomic, tehnologic, ecologic;
b) formarea profesională continuă, prin care se înţelege orice proces de instruire în cadrul căruia un salariat, avînd deja o calificare ori o profesie, îşi completează competenţele profesionale prin aprofundarea cunoştinţelor în domeniul specialităţii de bază sau prin deprinderea unor noi metode sau procedee aplicate în cadrul specialităţii respective.
(2) Statul garantează adulţilor formarea competenţelor digitale de bază, în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Formarea continuă a adulţilor se realizează în conformitate cu Regulamentul de formare continuă a adulţilor, aprobat de Guvern.
(4) Formele de organizare a formării continue a adulţilor sînt:
a) cu frecvenţă;
b) cu frecvenţă redusă;
c) la distanţă.
Articolul 127. Finanţarea formării continue a adulţilor
Formarea continuă a adulţilor se finanţează din mijloace achitate de persoane fizice şi juridice, din mijloace ale asociaţiilor profesionale şi ale patronatelor, din sponsorizări, donaţii, taxe pentru studii, contribuţii personale, fonduri externe (proiecte) şi din alte surse legale.
Articolul 128. Bibliotecile din învăţămînt
(1) Bibliotecile din instituţiile de învăţămînt sînt parte integrantă a sistemului de învăţămînt şi participă la activitatea didactică, cultural-educativă, de cercetare şi perfecţionare. Bibliotecile contribuie, prin mijloace specifice, la procesul de instruire, formare şi cercetare ce se desfăşoară în instituţia de învăţămînt.
(2) Biblioteca din instituţia de învăţămînt are ca obiectiv principal asigurarea posibilităţilor de informare, documentare, lectură, recreere şi studiu elevilor, studenţilor, cadrelor didactice, cercetătorilor, personalului nedidactic şi auxiliar, prin oferirea accesului nelimitat la fondul de carte.
(3) Bibliotecarii din învăţămînt beneficiază de facilităţi şi pot aspira la categorii de calificare în conformitate cu legislaţia în vigoare.
[Art.128 al.(3) modificat prin LP271 din 23.11.18, MO441-447/30.11.18 art.717; în vigoare 01.12.18]
(4) Bibliotecile din învăţămînt funcţionează în baza unui regulament-cadru, aprobat de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, şi a altor acte normative în domeniu.
(5) Bibliotecile din instituţiile de învăţămînt pot crea consorţii pentru achiziţia partajată şi utilizarea în comun a surselor documentare (baze de date, reviste electronice).
(6) La nivel naţional pot fi organizate biblioteci şcolare virtuale cu funcţii de e-learning, cu fonduri de curricula şcolare, proiecte didactice, ghiduri metodologice, manuale electronice, exemple de teste docimologice etc.
Articolul 129. Centrul Republican de Asistenţă Psihopedagogică
şi serviciile locale de asistenţă psihopedagogică
(1) Centrul Republican de Asistenţă Psihopedagogică este subordonat Ministerului Educației, Culturii și Cercetării şi are drept scop:
a) acordarea de asistenţă psihopedagogică la nivel naţional;
b) monitorizarea activităţii serviciilor locale de asistenţă psihopedagogică şi oferirea de asistenţă metodologică acestora;
c) elaborarea şi adaptarea instrumentarului de evaluare şi/sau diagnosticare a dezvoltării copilului;
d) elaborarea metodologiei de acordare a asistenţei copiilor cu cerinţe educaţionale speciale şi copiilor în situaţie de risc, destinată cadrelor didactice, psihologilor din instituţiile de învăţămînt general, cadrelor didactice de sprijin;
e) prevenirea problemelor în dezvoltarea copilului în situaţie de risc şi asistarea metodologică a autorităţilor administraţiei publice locale şi familiei copilului în procesul de incluziune şcolară.
(2) Serviciile locale de asistenţă psihopedagogică sînt organizate în cadrul organelor locale de specialitate în domeniul învăţămîntului şi au ca obiectiv:
a) evaluarea situaţiei copiilor;
b) acordarea de asistenţă psihopedagogică copiilor;
c) constatarea cerinţelor educaţionale speciale şi elaborarea de recomandări privind măsurile de intervenţie şi serviciile de sprijin pentru incluziunea educaţională.
(3) Activitatea Centrului Republican de Asistenţă Psihopedagogică şi a serviciilor locale de asistenţă psihopedagogică este reglementată de Guvern.
Articolul 130. Centrele de ghidare şi consiliere în carieră
(1) Centrele de ghidare şi consiliere în carieră au misiunea de a susţine elevii şi studenţii în procesul de proiectare a carierei şi de realizare a educaţiei pentru carieră.
(2) Centrele de ghidare şi consiliere în carieră pot fi înfiinţate de autorităţile administraţiei publice locale, Agenţia Naţională pentru Ocuparea Forţei de Muncă, instituţiile de învăţămînt, organizaţiile nonguvernamentale, precum şi de alţi prestatori de astfel de servicii privaţi.

Capitolul I. Personalul didactic, ştiinţifico-didactic,
ştiinţific şi de conducere

Articolul 131. Prevederi generale
(1) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere din învăţămînt are misiunea să asigure realizarea standardelor educaţionale de stat de educaţie generală şi de formare profesională iniţială şi continuă.
(2) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere poate obţine grade didactice şi manageriale, titluri ştiinţifice şi titluri ştiinţifico-didactice în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(3) Personalul didactic din învăţămîntul general şi profesional tehnic care confirmă un stagiu de activitate de 30 de ani în învăţămînt sau care a atins vîrsta de pensionare îşi păstrează gradul didactic deţinut.
[Art.131 al.(4) abrogat prin LP271 din 23.11.18, MO441-447/30.11.18 art.717; în vigoare 01.12.18]
(5) În instituţiile de învăţămînt superior, cel puţin 50% din funcţiile ştiinţifico-didactice trebuie să fie ocupate de cadre didactice titulare.
Articolul 132. Cerinţele minime de calificare pentru ocuparea
funcţiilor didactice şi ştiinţifico-didactice
(1) Cerinţele minime de calificare pentru ocuparea funcţiilor didactice sînt:
a) în educaţia timpurie - deţinerea unei calificări în domeniu de cel puţin nivelul 4 ISCED - învăţămînt profesional tehnic postsecundar;
[ Art.132 al.(1), lit.a) modificată prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
b) în învățămîntul primar - deținerea unei calificări în domeniu de cel puțin nivelul 5 ISCED - învățămînt profesional tehnic postsecundar nonterțiar; în învățămîntul gimnazial - deţinerea unei calificări în domeniu de cel puţin nivelul 6 ISCED - studii superioare de licenţă, precum şi promovarea modulului psihopedagogic;
[ Art.132 al.(1), lit.b) în redacția LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
c) în învăţămîntul liceal - deţinerea unei calificări în domeniu de cel puţin nivelul 7 ISCED - studii superioare de master, precum şi promovarea modulului psihopedagogic;
d) în învăţămîntul profesional tehnic - deţinerea unei calificări de cel puţin nivelul 5 ISCED - învăţămînt profesional tehnic postsecundar nonterţiar, în programe de profil, cu excepţia maiştrilor, precum şi promovarea modulului psihopedagogic;
e) în învăţămîntul superior - deţinerea unei calificări de cel puţin nivelul 7 ISCED - studii superioare de master.
(2) În învăţămîntul de arte şi sport, titlurile onorifice şi premiile obţinute la concursuri naţionale şi internaţionale, recunoscute de organele centrale de resort, conferă dreptul de ocupare a funcţiilor didactice.
(3) Pentru ocuparea unei funcţii ştiinţifico-didactice în învăţămîntul superior este necesară deţinerea unei calificări de nivelul 8 ISCED - studii superioare de doctorat.
(4) Pentru ocuparea funcţiilor didactice, absolvenţii programelor de studii superioare nepedagogice vor urma obligatoriu modulul psihopedagogic corespunzător unui număr de 60 de credite de studii transferabile.
Articolul 133. Formarea profesională continuă
(1) Dezvoltarea profesională a personalului didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere este obligatorie pe parcursul întregii activităţi profesionale şi se reglementează de Guvern.
(2) Dezvoltarea profesională a personalului didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere se realizează în instituţii de învăţămînt superior şi/sau în instituţii de formare profesională continuă, de alţi prestatori de servicii educaţionale, în baza unor programe de formare profesională acreditate, prin:
a) stagii de formare profesională în instituţii de învăţămînt şi cercetare sau organizaţii acreditate din ţară şi de peste hotare;
b) participare, ca parteneri, la proiecte educaţionale şi/sau de cercetare naţionale şi internaţionale;
c) participare cu comunicări şi/sau lucrări la conferinţe, seminare, simpozioane, expoziţii internaţionale.
(3) În cadrul formării profesionale continue realizate prin stagii în instituţii de învăţămînt şi cercetare acreditate, cadrele didactice din învăţămînt pot obţine credite de dezvoltare profesională.

Capitolul II. Drepturi şi obligaţii

Articolul 134. Drepturile şi garanţiile sociale ale personalului didactic,
ştiinţifico-didactic şi ştiinţific
(1) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific are dreptul să aleagă şi să utilizeze atît tehnologiile didactice, manualele şi materialele didactice aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării, cît şi pe cele alternative, pe care le consideră adecvate realizării standardelor educaţionale de stat.
(2) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific are dreptul:
a) să aleagă şi să fie ales în organele de conducere, administrative şi consultative ale instituţiei de învăţămînt;
b) să i se includă în vechimea de muncă didactică activitatea didactică şi de cercetare desfăşurată anterior în cazul transferului la o instituţie de învăţămînt care oferă programe de studii de alt nivel;
c) să se asocieze în organizaţii sindicale şi profesionale;
d) să solicite, din proprie iniţiativă, acordarea de grade didactice şi titluri ştiinţifice.
(3) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific are dreptul la concediu de odihnă anual în condiţiile prevăzute de Codul muncii.
(4) Personalul didactic din învăţămîntul general beneficiază, în condiţiile legislaţiei în vigoare, de următoarele drepturi şi garanţii sociale:
a) dreptul la reducerea duratei zilei de muncă în primii trei ani de activitate didactică după absolvirea instituţiei de învăţămînt;
b) dreptul, garantat de stat, la stagii de formare profesională în domeniul activităţii didactice, cel puţin o dată la 3 ani;
c) dreptul la compensaţii băneşti anuale pentru procurarea de suporturi didactice, tehnică de calcul, produse software pentru utilizare în activităţi de instruire on-line, pentru dezvoltare profesională, în limita şi în condiţiile stabilite de Guvern.
(5) Absolvenţii instituţiilor de învăţămînt superior şi postsecundar pedagogic, încadraţi în instituţiile de învăţămînt prin repartizare de către Ministerul Educaţiei, beneficiază, în primii trei ani de activitate, de indemnizaţii stabilite de Guvern, din mijloacele bugetului de stat, achitate prin intermediul bugetelor unităţilor administrativ-teritoriale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia.
(6) La debutul în carieră, personalul didactic angajat în instituţiile de învăţămînt publice din mediul rural şi centrele raionale beneficiază, în primii trei ani de activitate, de compensarea cheltuielilor pentru închirierea spaţiului locativ, consumul de energie termică şi electrică, din contul bugetului de stat, prin intermediul bugetelor unităţilor administrativ-teritoriale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia, în condiţiile stabilite de Guvern.
(7) În primii trei ani de activitate pedagogică, cadrele didactice din instituţiile de învăţămînt general publice beneficiază de sprijin pentru inserţie profesională, inclusiv de reducerea la 75% a normei didactice pentru un salariu de funcţie, precum şi de asistenţă din partea cadrului didactic mentor.
(8) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific din instituţiile de învăţămînt care s-a evidenţiat prin excelenţă în munca de predare şi educaţie se poate învrednici de distincţii de stat în condiţiile stabilite de legislaţie.
(9) Pentru atragerea absolvenţilor în activitatea didactică şi pentru promovarea profesiei de cadru didactic, autorităţile administraţiei publice locale şi centrale care au instituţii de învăţămînt în subordine pot prevedea garanţii sociale suplimentare pentru cadrele didactice.
Articolul 135. Obligaţiile personalului didactic, știinţifico- didactic,
ştiinţific şi de conducere
(1) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere are următoarele obligaţii:
a) să asigure calitatea procesului de învăţămînt prin respectarea standardelor educaţionale de stat şi a Curriculumului naţional;
b) să respecte deontologia profesională;
c) să respecte drepturile copiilor, elevilor şi studenţilor;
d) să creeze condiţii optime pentru dezvoltarea potenţialului individual al copilului, elevului şi studentului;
e) să promoveze valorile morale de dreptate, echitate, umanism, patriotism şi alte valori;
f) să colaboreze cu familia şi comunitatea;
g) să îndeplinească obligaţiile prevăzute în contractul individual de muncă şi în fişa postului şi să respecte statutul şi regulamentele instituţionale şi prevederile prezentului cod;
h) să asigure securitatea vieţii şi ocrotirea sănătăţii copiilor, elevilor şi studenţilor în procesul de învăţămînt;
i) să nu admită tratamente şi pedepse degradante, discriminarea sub orice formă şi aplicarea niciunei forme de violenţă fizică sau psihică;
j) să informeze elevii despre toate formele de violenţă şi manifestările comportamentale ale acestora, despre persoanele şi instituţiile la care se pot adresa atunci cînd sînt supuşi unui act de abuz;
k) să discute cu copiii şi elevii, individual şi în grup, despre siguranţa/ bunăstarea lor emoţională şi fizică acasă/în familie şi în instituţie, precum şi în alte locuri frecventate de ei;
l) să intervină pentru a stopa cazurile de abuz şi neglijare a copilului şi/sau să solicite ajutor în cazul în care nu poate interveni de sine stătător;
m) să comunice imediat despre orice caz suspect sau confirmat de abuz, neglijare, exploatare sau trafic al copilului din partea semenilor sau a adulţilor;
n) să nu facă şi să nu admită propagandă şovină, naţionalistă, politică, religioasă, militaristă în procesul educaţional;
o) să nu implice elevii şi studenţii în acţiuni politice (mitinguri, demonstraţii, pichetări);
p) să asigure confidenţialitatea şi securitatea informaţiei care conţine date cu caracter personal, în conformitate cu legislaţia în domeniul protecţiei datelor cu caracter personal;
q) să îşi perfecţioneze continuu calificarea profesională.
(2) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic şi ştiinţific nu poate presta servicii cu plată copiilor, elevilor, studenţilor cu care interacţionează direct la clasă sau în grupa academică în activitatea didactică.
(3) Personalului didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere din învăţămînt îi este interzisă primirea de bani sau de alte foloase sub orice formă din partea elevilor, studenţilor, familiilor acestora, precum şi din partea organizaţiilor obşteşti ale părinţilor.
(4) Personalul didactic, ştiinţifico-didactic, ştiinţific şi de conducere are obligaţia de a raporta Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării şi organelor abilitate despre cazurile de abuz asupra copiilor, elevilor şi studenţilor de care au cunoştinţă, în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(5) Nerespectarea prevederilor alin. (1)-(4) constituie abatere disciplinară şi se sancţionează conform legislaţiei în vigoare.
(6) Obligaţiile cadrelor didactice şi de conducere din învăţămîntul general şi profesional tehnic în raport cu elevii, părinţii şi angajaţii instituţiilor de învăţămînt sînt prevăzute în Codul de etică al cadrului didactic.
(7) Codul de etică al cadrului didactic este elaborat şi aprobat de Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării, cu consultarea asociaţiilor reprezentative la nivel naţional ale elevilor, părinţilor, cadrelor didactice şi sindicatelor din învăţămînt.
(8) Nerespectarea de către cadrele didactice sau cadrele de conducere din învăţămîntul general şi din cel profesional tehnic a prevederilor Codului de etică a cadrului didactic constituie o încălcare gravă a disciplinei de muncă şi a statutului instituţiei de învăţămînt şi se sancţionează în conformitate cu prevederile acestuia.
Articolul 136. Drepturile elevilor şi studenţilor
(1) Elevii şi studenţii au următoarele drepturi:
a) să aleagă instituţia de învăţămînt în care doresc să înveţe;
b) să fie asiguraţi, în condiţiile legii, cu manuale, asistenţă medicală, alimentaţie, servicii de transport, cămin;
c) să beneficieze, în condiţiile legii, de bursă, al cărei cuantum se stabileşte de Guvern;
d) să îşi expună liber opiniile, convingerile şi ideile;
e) să aibă acces la informaţie;
f) să fie aleşi în structurile de conducere ale instituţiei de învăţămînt şi să participe la evaluarea şi promovarea calităţii învăţămîntului, în condiţiile prevăzute de prezentul cod şi de regulamentele instituţiei;
g) să participe la proiecte şi/sau programe naţionale şi/sau internaţionale de mobilitate academică;
h) să îşi revendice drepturile legale, să constituie asociaţii sau organizaţii care au drept scop apărarea intereselor lor şi să adere la acestea, în conformitate cu legislaţia în vigoare;
i) să beneficieze de garanţiile şi facilităţile prevăzute de legislaţie pentru persoanele care îmbină munca cu studiile în cazul în care sînt încadraţi în cîmpul muncii.
(2) În instituţiile de învăţămînt se pot constitui organe de autoguvernanţă ale elevilor sau studenţilor, care funcţionează în conformitate cu actele normative în vigoare şi cu regulamentele instituţionale.
(3) Studenţii sînt reprezentaţi în senat şi în consiliul facultăţii în proporţie de 1/4 din numărul total al membrilor acestor organe.
(4) Studenţii din învăţămîntul superior au dreptul la scutirea de plata taxei de studii în conformitate cu regulamentele instituţionale.
(5) În caz de incapacitate de continuare a studiilor din motive de sănătate sau din alte motive justificate, elevii şi studenţii au dreptul la concedii academice conform actelor interne ale instituţiilor de învăţămînt profesional tehnic postsecundar nonterţiar şi de învăţămînt superior.
(6) În vederea asigurării dreptului la educaţie al elevilor care au nevoie de asistenţă socială, inclusiv al celor din instituţiile de tip sanatorial sau de tip familial, statul suportă, în condiţiile legislaţiei în vigoare, parţial sau integral, cheltuielile de întreţinere a acestor elevi pe durata şcolarităţii, conform normativelor în vigoare.
(7) Elevii şi studenţii din instituţiile de învăţămînt beneficiază de protecţie şi asistenţă socială şi medicală în condiţiile legii.
(8) Elevii şi studenţii beneficiază şi de alte drepturi consemnate în regulamentele instituţionale.
Articolul 137. Obligaţiile elevilor şi studenţilor
(1) Elevii şi studenţii au următoarele obligaţii:
a) să respecte regulamentele instituţiilor de învăţămînt în care învaţă;
b) să manifeste un comportament civilizat, să respecte normele de convieţuire în comunitatea academică, să păstreze bunurile din patrimoniul instituţiei de învăţămînt.
(2) Elevii au obligaţia să frecventeze învăţămîntul obligatoriu şi să însuşească materiile prevăzute de programele de studii.
(3) Elevii şi studenţii care încalcă prevederile actelor normative în vigoare şi/sau ale actelor interne ale instituţiilor de învăţămînt sînt pasibili de sancţionare, în funcţie de gravitatea faptei, conform actelor interne ale instituţiilor de îmvăţămînt, pînă la exmatriculare. Elevii din învăţămîntul obligatoriu nu pot fi exmatriculaţi.
Articolul 138. Drepturile şi obligaţiile părinţilor sau altor reprezentanţi
legali ai copiilor şi elevilor
(1) Părinţii sau alţi reprezentanţi legali ai copiilor şi elevilor au dreptul:
a) să aleagă instituţia de învăţămînt în care să înscrie copilul;
b) să participe la întocmirea programului de activitate al instituţiei de învăţămînt;
c) să solicite respectarea drepturilor şi libertăţilor copilului în instituţia de învăţămînt;
d) să ia cunoştinţă de organizarea şi conţinutul procesului de învăţămînt, precum şi de rezultatele evaluării cunoştinţelor copiilor lor, în conformitate cu regulamentele instituţionale;
e) să aleagă şi să fie aleşi în organele administrative şi consultative ale instituţiei de învăţămînt;
f) să înfiinţeze asociaţii filantropice ale părinţilor, avînd ca scop principal contribuirea la dezvoltarea instituţiei de învăţămînt.
(2) Părinţii sau alţi reprezentanţi legali ai copiilor şi elevilor au următoarele obligaţii:
a) să asigure educarea copilului în familie şi să creeze condiţii adecvate pentru pregătirea temelor şi frecventarea studiilor, pentru dezvoltarea aptitudinilor, participarea la activităţi extraşcolare şi pentru autoinstruire;
b) să asigure şcolarizarea obligatorie a copiilor de vîrstă şcolară;
c) să colaboreze cu instituţia de învăţămînt, contribuind la realizarea obiectivelor educaţionale;
d) să urmărească, în colaborare cu conducerea instituţiei de învăţămînt şi cadrele didactice, situaţia şcolară şi comportamentul copilului sau elevului în instituţia de învăţămînt.
(3) Părinţii sau alţi reprezentanţi legali ai copiilor care nu manifestă responsabilitate şi nu asigură educarea şi instruirea copilului sînt pasibili de răspundere în conformitate cu legislaţia în vigoare.

Capitolul I. Atribuţiile în domeniul educaţiei ale Guvernului
şi Ministerului Educaţiei

Articolul 139. Atribuţiile Guvernului în domeniul educaţiei[Art.140 al.(1), lit.j
Guvernul are următoarele atribuţii:
a) aprobă politicile de stat în domeniul educaţiei;
b) organizează elaborarea proiectelor de acte legislative în domeniul educaţiei, le aprobă şi le prezintă Parlamentului spre examinare şi adoptare;
c) adoptă acte normative privind executarea prevederilor legislaţiei în domeniul educaţiei şi asigurarea priorităţii educaţiei;
d) aprobă structura şi efectivul-limită ale Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării, precum şi regulamentul de organizare şi funcţionare al acestuia;
e) monitorizează activitatea Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării;
f) decide asupra propunerilor Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării, ale altor autorităţi administrative centrale şi ale instituţiilor publice privind înfiinţarea, reorganizarea sau lichidarea instituţiilor publice de învăţămînt special, profesional tehnic, superior şi de formare continuă;
g) aprobă planul (comanda de stat) de pregătire a cadrelor de specialitate cu finanţare de la bugetul de stat, pe meserii, specialităţi şi domenii generale de studiu, în instituţiile de învăţămînt profesional tehnic şi superior;
h) aprobă normativele de timp şi de cheltuieli pentru organizarea şi desfăşurarea examenelor de absolvire în învăţămîntul gimnazial şi liceal şi pentru organizarea şi desfăşurarea evaluării finale în învăţămîntul primar;
i) aprobă condițiile de salarizare a personalului din instituțiile de învățămînt care funcționează în regim de autogestiune financiar-economică.
[Art.139 lit.i) introdusă prin LP271 din 23.11.18, MO441-447/30.11.18 art.717; în vigoare 01.12.18]
Articolul 140. Atribuţiile Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării
(1) Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării are următoarele atribuţii:
a) elaborează şi promovează politicile de stat în domeniul educaţiei şi cercetării din învăţămîntul superior;
b) elaborează proiecte de acte legislative şi alte acte normative în domeniul educaţiei şi cercetării în învăţămîntul superior şi exercită controlul de stat asupra respectării acestora;
c) realizează conducerea, monitorizarea şi evaluarea sistemului naţional de educaţie, inclusiv a cercetării în învăţămîntul superior;
d) efectuează estimări şi analize ale indicatorilor de randament economic şi performanţă în sistemul naţional de educaţie, pe care le publică pe pagina web oficială a ministerului;
e) elaborează şi aprobă standardele educaţionale de stat şi Curriculumul naţional şi exercită, prin intermediul instituţiilor abilitate, controlul asupra realizării acestora;
f) aprobă procedurile de evaluare a cadrelor didactice şi de conducere din învăţămînt, în vederea conferirii sau confirmării gradelor didactice şi gradelor manageriale, şi asigură controlul respectării acestora;
g) gestionează programele şi proiectele naţionale şi organizează achiziţii publice de bunuri, lucrări şi servicii pentru sectorul educaţional în cadrul programelor naţionale;
h) aprobă manualele şi materialele didactice care urmează a fi utilizate în sistemul de învăţămînt;
i) elaborează şi aprobă pachetul standard de servicii educaţionale în învăţămîntul obligatoriu;
j) elaborează și publică strategia sectorială de cheltuieli pe termen mediu pentru sistemul naţional de educaţie și participă la elaborarea strategiei sectoriale de cheltuieli pentru domeniul cercetare în învățămîntul superior, în colaborare cu autorităţile administraţiei publice centrale şi locale;
[Art.140 al.(1), lit.j) modificată prin LP172 din 27.07.18, MO321-332/27.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18 j ¹) asigură repartizarea limitei sectoriale de cheltuieli în domeniul educației pe bugetele componente ale bugetului public național și pe autorități publice centrale, inclusiv estimează volumul transferurilor cu destinație specială de la bugetul de stat la bugetele locale;
LP172 din 27.07.18, MO321-332/27.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18
k) elaborează propuneri la proiectul bugetului de stat, fundamentate pe programe pentru instituțiile de învățămînt și de cercetare subordonate, prezintă rapoarte privind executarea bugetului, inclusiv privind performanța în cadrul programelor de cheltuieli din domeniul de competență, și participă la argumentarea și promovarea acestora;
[Art.140 al.(1), lit.k) în redacția ¹) introdusă prin LP172 din 27.07.18, MO321-332/27.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18
l) elaborează, prin coordonare cu autorităţile interesate, şi aprobă normele de personal, de muncă şi de finanţare în sistemul naţional de educaţie;
m) coordonează şi monitorizează activitatea financiară a instituţiilor de învăţămînt publice subordonate;
n) formulează şi prezintă Guvernului propuneri de perfecţionare a remunerării personalului didactic şi a altor categorii de personal din sistemul de învăţămînt;
o) coordonează activitatea de cercetare în învăţămîntul superior, precum şi în domeniul ştiinţelor educaţiei;
p) coordonează activitatea de formare profesională iniţială şi continuă a cadrelor didactice şi de conducere din învăţămînt;
q) angajează, prin concurs, şi eliberează din funcţie directorii instituţiilor publice de învăţămînt special şi profesional tehnic, precum şi directorii altor instituţii publice de învăţămînt subordonate;
r) adresează autorităţilor administraţiei publice locale propuneri argumentate de încetare a raporturilor de muncă ale unor şefi ai organelor locale de specialitate în domeniul învăţămîntului sau ale unor directori ai instituţiilor de învăţămînt;
s) iniţiază şi încheie acorduri internaţionale de colaborare în domeniul educaţiei şi cercetării în învăţămîntul superior, în condiţiile legislaţiei în vigoare;
t) organizează procesul de recunoaştere şi echivalare a actelor de studii eliberate de instituţiile de învăţămînt din străinătate şi a calificărilor acordate de acestea;
u) negociază şi semnează convenţiile colective din domeniul învăţămîntului;
v) asigură, în mod gratuit, copiii din grupele pregătitoare cu materiale didactice, elevii din învăţămîntul primar cu manuale şcolare, copiii, elevii şi studenţii cu cerinţe educaţionale speciale care urmează studiile în instituţiile de învăţămînt general, profesional tehnic şi superior cu sisteme/forme alternative de comunicare, de scriere, de citire şi orientare, ţinînd seama de necesităţile individuale ale acestora;
w) propune candidaturi pentru conferirea distincţiilor de stat;
x) elaborează şi publică pe pagina sa web oficială raportul anual de activitate al ministerului;
y) asigură planificarea, crearea şi menţinerea în stare funcţională a Sistemului Informaţional Automatizat al Educaţiei;
z) asigură actualizarea periodică şi controlează corectitudinea informaţiilor introduse în Sistemul Informaţional Automatizat al Educaţiei;
z ¹) exercită alte atribuţii stabilite de legislaţie şi de regulamentul său de organizare şi funcţionare.
(2) Pentru exercitarea atribuţiilor în sfera de competenţă, Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării poate constitui consilii, comisii, grupuri de experţi şi alte organe consultative.

Capitolul II. Atribuţiile autorităţilor administraţiei

publice locale în domeniul educaţiei

Articolul 141. Atribuţiile autorităţilor administraţiei publice locale
de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia în domeniul
educaţiei
(1) Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia, în limitele competenţelor stabilite de legislaţie, au următoarele atribuţii în domeniul educaţiei:
a) asigură respectarea legislaţiei în domeniul educaţiei în teritoriul administrat;
b) realizează conducerea, monitorizarea şi evaluarea instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt;
c) asigură colaborarea instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt cu Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării;
d) asigură funcţionarea eficientă a reţelei instituţiilor de învăţămînt general ai căror fondatori sînt, în baza indicatorilor de eficacitate, eficienţă şi performanţă;
e) pot contribui la finanţarea şi dezvoltarea bazei materiale a instituţiilor de învăţămînt din teritoriul administrat;
f) asigură condiţii adecvate de activitate pentru personalul didactic şi de studii pentru elevi;
g) susţin şi încurajează activitatea de formare profesională continuă a cadrelor didactice;
h) susţin şi încurajează participarea elevilor la concursuri şi olimpiade şcolare;
i) asigură, împreună cu părinţii, şcolarizarea copiilor cu vîrsta cuprinsă între 6 (7)-18 ani;
j) adoptă decizii privind optimizarea şi dezvoltarea reţelei instituţiilor de învăţămînt din teritoriul administrat, în baza indicatorilor de eficacitate, eficienţă şi performanţă;
k) delimitează districtele şcolare ale instituţiilor de învăţămînt general ai căror fondatori sînt;
l) monitorizează activitatea instituţiilor de învăţămînt private din teritoriul administrat;
m) asigură transportarea gratuită a elevilor şi cadrelor didactice la şi de la instituţiile de învăţămînt în localităţile rurale, pe distanţe ce depăşesc 2 km;
n) contribuie la plasarea în cîmpul muncii a absolvenţilor orfani.
(2) Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia asigură funcţionarea instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt.
(3) Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia angajează şi eliberează personalul de conducere al instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt.
(4) Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia elaborează şi prezintă Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării un raport anual privind starea învăţămîntului din teritoriul administrat, pe care îl publică pe paginile web oficiale ale lor. Metodologia de elaborare şi de publicare a raportului este stabilită de Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării.
Articolul 142. Atribuţiile autorităţilor administraţiei publice locale
de nivelul întîi în domeniul educaţiei
Autorităţile administraţiei publice locale de nivelul întîi, în limitele competenţelor stabilite de legislaţie, au următoarele atribuţii în domeniul educaţiei:
a) contribuie la respectarea legislaţiei în domeniul educaţiei în teritoriul administrat;
b) realizează conducerea, monitorizarea şi contribuie la evaluarea instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt;
c) asigură colaborarea dintre instituţiile de învăţămînt ai căror fondatori sînt;
d) pot contribui la finanţarea şi dezvoltarea bazei materiale a instituţiilor de învăţămînt din teritoriul administrat;
e) asigură condiţii adecvate de activitate pentru personalul instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt şi condiţii de întreţinere pentru copii;
f) susţin şi încurajează activitatea de formare profesională continuă a cadrelor didactice;
g) asigură, împreună cu părinţii, înscrierea în instituţiile de educaţie antepreşcolară şi de învăţămînt preşcolar a copiilor de vîrstă preşcolară;
h) adoptă decizii privind optimizarea şi dezvoltarea reţelei de instituţii de învăţămînt ai căror fondatori sînt;
i) delimitează, după caz, districtele instituţiilor de învăţămînt preşcolar ai căror fondatori sînt;
j) angajează şi eliberează personalul de conducere al instituţiilor de învăţămînt ai căror fondatori sînt.

Capitolul I. Finanţarea sistemului de învăţămînt

Articolul 143. Sursele de finanţare a învăţămîntului
(1) Sursa prioritară de finanţare a sistemului de învăţămînt public o constituie:
a) transferurile cu destinaţie specială de la bugetul de stat la bugetele locale, pentru instituţiile de educaţie antepreşcolară şi preşcolară, de învăţămînt primar, gimnazial, liceal şi extraşcolar;
b) alocaţiile de la bugetul de stat, pentru instituţiile de învăţămînt profesional tehnic, superior şi alte instituţii de învăţămînt subordonate Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării;
c) alte alocaţii de la stat şi de la unităţile administrativ-teritoriale, destinate educaţiei.
(2) Transferurile cu destinaţie specială sînt efectuate de Ministerul Finanţelor, în conformitate cu formula de alocare propusă anual de Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării şi aprobată de Guvern.
(3) Finanţarea instituţiilor de învăţămînt private se efectuează din sursele fondatorilor şi din taxele de şcolarizare.
(4) Instituţiile de învăţămînt general private acreditate beneficiază de sprijin din partea statului în modul stabilit de Guvern.
(5) Finanţarea învăţămîntului extraşcolar se face şi de la bugetele unităţilor administrativ-teritoriale de nivelul al doilea şi ale UTA Găgăuzia, din taxele de studii, sponsorizări, donaţii şi din alte surse legale.
(6) Instituţiile de învăţămînt pot beneficia şi de alte surse de finanţare, şi anume:
a) venituri provenite din prestarea contra plată a unor servicii educaţionale, precum şi din activitatea de cercetare şi de transfer tehnologic, în condiţiile legii;
b) venituri provenite din comercializarea articolelor confecţionate în procesul de studii (în gospodării didactice, ateliere experimentale etc.), precum şi din darea în locaţiune/arendă a spaţiilor, echipamentelor, terenurilor şi a altor bunuri proprietate publică sau privată;
c) granturi, sponsorizări şi donaţii;
d) alte surse legale.
(7) Statul garantează finanţarea studiilor superioare pe toată durata acestora în conformitate cu planul de admitere (comanda de stat) aprobat anual de Guvern.
(8) Relaţiile dintre instituţiile de învăţămînt şi persoanele fizice sau juridice se reglementează printr-un contract de prestare contra plată a serviciilor educaţionale, în care sînt specificate drepturile şi obligaţiile părţilor, durata studiilor şi mărimea taxei de studii.
Articolul 144. Principiile de finanţare a instituţiilor publice de
învăţămînt general
(1) Instituţiile de învăţămînt general sînt finanţate prin transferuri cu destinaţie specială de la bugetul de stat.
(2) Autorităţile administraţiei publice locale şi ale UTA Găgăuzia asigură finanţarea instituţiilor publice de învăţămînt general în baza costului standard per copil sau elev, în volum ce asigură respectarea standardelor educaţionale de stat, în modul stabilit Guvern.
(3) Autorităţile administraţiei publice locale şi ale UTA Găgăuzia au dreptul să suplimenteze fondurile alocate de la bugetul de stat din mijloace proprii.
(4) Bugetul instituţiei de învăţămînt şi raportul de executare a acestuia se publică pe pagina web oficială a instituţiei şi/sau a organului local de specialitate în domeniul învăţămîntului.
Articolul 145. Modalităţile de finanţare şi gestionare financiară
a învăţămîntului
(1) Finanţarea bugetară a învăţămîntului se face prin patru modalităţi:
a) finanţare-standard: cost standard per copil/elev/student şi coeficient de ajustare;
b) finanţare compensatorie: pentru copiii cu cerinţe educaţionale speciale, copiii cu aptitudini deosebite - prin programe experimentale sau alternative şi programe de susţinere a performanţei;
c) finanţare complementară: pentru modernizarea bazei materiale şi didactice, pentru subvenţionarea alimentaţiei, pentru transport şcolar şi cazare;
d) finanţare prin concurs pe bază de proiecte.
(2) Pentru activităţi şi programe de studii, suplimentare faţă de pachetul standard de servicii educaţionale finanţat de la bugetul de stat, se pot percepe taxe în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(3) Costul-standard per elev sau student constituie baza pentru calcularea taxelor de studii.
(4) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic, de învăţămînt superior şi de formare continuă pot obţine şi utiliza, în condiţiile legii, venituri proprii, provenite din taxele achitate de persoane fizice şi juridice interesate, inclusiv din străinătate, pentru studii, perfecţionare şi recalificare profesională pe bază de contract.
(5) Instituţiile de învăţămînt profesional tehnic, superior şi de formare continuă funcţionează în regim de autogestiune financiar-economică şi pot desfăşura activităţi economice, în conformitate cu legislaţia în vigoare. Condițiile de salarizare a personalului din instituțiile de învățămînt care funcționează în regim de autogestiune financiar-economică sînt aprobate de Guvern.
[Art.145 al.(5) modificat prin LP271 din 23.11.18, MO441-447/30.11.18 art.717; în vigoare 01.12.18]
(6) Învăţămîntul poate fi susţinut de asociaţii profesionale, de patronate şi autorităţi tutelare în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(7) Persoanele fizice şi juridice au dreptul să sprijine din mijloacele proprii, în condiţiile legii, dezvoltarea bazei materiale a instituţiilor de învăţămînt şi să acopere cheltuielile de formare profesională iniţială şi continuă a cadrelor didactice.
(8) Persoanele fizice și persoanele juridice indiferent de tipul de proprietate şi forma juridică de organizare, care investesc mijloacele proprii în dezvoltarea sistemului de educaţie beneficiază de facilităţi fiscale în modul stabilit de legislaţia în vigoare.
[Art.145 al.(8) în redacția LP138 din 17.06.16, MO184-192/01.07.16 art.401; în vigoare 01.07.16]
(9) Veniturile obținute de instituțiile de învățămînt din prestarea contra plată a serviciilor educaționale se gestionează în conformitate cu principiile, regulile și procedurile stabilite de Legea finanțelor publice și responsabilității bugetar-fiscale nr. 181/2014.
[Art.145 al.(9) în redacția LP172 din 27.07.18, MO321-332/27.08.18 art.529; în vigoare 24.08.18
(10) Veniturile instituţiei de învăţămînt obţinute exclusiv din activitatea de antreprenoriat sînt acumulate şi administrate separat de alte venituri.
(11) Asigurarea cu manuale şcolare este gestionată prin intermediul Fondului special pentru manuale, care este o structură cu autonomie financiară din sfera de competenţă a Ministerului Educaţiei, Culturii și Cercetării. Modul de funcţionare a Fondului special pentru manuale se stabileşte de Guvern. Conducătorul Fondului special pentru manuale este numit în funcţie, prin concurs, de către Ministerul Educaţiei, Culturii și Cercetării.

Capitolul II. Bunurile şi baza materială a
instituţiilor de învăţămînt

Articolul 146. Bunurile instituţiilor de învăţămînt
(1) Instituţiile de învăţămînt pot avea în administrare clădiri, cămine, instalaţii inginereşti, biblioteci, laboratoare, ateliere, cantine, clinici, terenuri, gospodării ştiinţifico-didactice, echipamente, utilaje, mijloace de transport şi alte mijloace fixe şi circulante.
(2) Clădirile şi terenurile în/pe care instituţiile de învăţămînt publice îşi desfăşoară activitatea fac parte din domeniul public al unităţii administrativ-teritoriale sau, după caz, al statului. Celelalte bunuri sînt proprietatea fondatorilor şi se atribuie instituţiilor de învăţămînt cu drept de gestiune operativă. Administrarea acestora se realizează conform legislaţiei în vigoare.
(3) Instituţiile de învăţămînt private sînt titulare ale dreptului de proprietate ori ale altor drepturi reale, pe care le exercită asupra patrimoniului, în condiţiile legii. Patrimoniul instituţiei de învăţămînt private nu poate fi retras pe parcursul activităţii acesteia, cu excepţia cazurilor prevăzute de lege.
(4) Transferul (trecerea) bunurilor din domeniul public al unităţii administrativ-teritoriale în domeniul privat al unităţii administrativ-teritoriale se realizează prin decizii ale consiliului satului (comunei), oraşului, raionului, municipiului, ale Adunării Populare a Găgăuziei, cu acordul prealabil al Guvernului. Transferul bunurilor din domeniul public al statului în domeniul privat al statului se realizează prin hotărîre de Guvern. Adoptarea deciziilor respective este precedată de realizarea unui raport de expertiză prin care se demonstrează încetarea necesităţii de aflare a bunurilor respective în domeniul public. Metodologia de realizare a raportului de expertiză se aprobă de Guvern.
(5) Bunurile administrate de către instituţiile de învăţămînt publice pot fi date în locaţiune sau arendă, în condiţiile legii, pe un termen ce nu depăşeşte 5 ani, doar cu acordul autorităţilor fondatoare, de preferinţă în scopuri educaţionale.
Articolul 147. Baza materială a instituţiilor de învăţămînt
(1) Dezvoltarea bazei materiale a instituţiilor de învăţămînt se asigură din mijloace bugetare, alte surse legale de finanţare a instituţiilor.
(2) Statul asigură dezvoltarea bazei materiale a instituţiilor de învăţămînt publice, inclusiv utilarea acestora, în conformitate cu standardele educaţionale de stat aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(3) Instituţiile private de învăţămînt dispun de bază materială proprie pentru desfăşurarea procesului educaţional, conform standardelor educaţionale de stat aprobate de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
(4) Autorităţile administraţiei publice centrale, autorităţile administraţiei publice locale şi ale UTA Găgăuzia, precum şi agenţii economici au dreptul, în conformitate cu legislaţia în vigoare, să transmită în folosinţă gratuită sau contra plată, în scopuri educaţionale, fondatorilor instituţiilor de învăţămînt clădiri, utilaje, materiale didactice, instalaţii, aparate, mijloace de transport, spaţii locative şi terenuri.

TITLUL XII RELAŢIILE EXTERNE ŞI COLABORAREA

INTERNAŢIONALĂ ÎN ÎNVĂŢĂMÎNT ŞI CERCETARE

Articolul 148. Cooperarea internaţională [Art.152 lit.d
(1) Cooperarea internaţională în domeniul învăţămîntului şi cercetării se efectuează în conformitate cu legislaţia Republicii Moldova şi cu tratatele internaţionale la care Republica Moldova este parte.
(2) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării are dreptul să stabilească relaţii şi să încheie tratate internaţionale de colaborare şi cooperare, precum şi să participe la proiecte şi manifestări internaţionale în domeniul învăţămîntului şi cercetării ştiinţifice.
(3) Instituţiile de învăţămînt au dreptul să stabilească relaţii directe de colaborare şi parteneriat cu instituţii de învăţămînt din străinătate. Ministerul Educației, Culturii și Cercetării şi/sau alte autorităţi ale administraţiei publice centrale, la solicitare, acordă asistenţă în ceea ce priveşte:
a) participarea la programe de mobilitate şi de schimb academic şi intercultural, precum şi la proiecte comune;
b) organizarea şi realizarea activităţilor de cercetare sau creaţie artistică şi a manifestărilor ştiinţifice şi culturale comune;
c) efectuarea de cercetări ştiinţifice fundamentale şi aplicative la comanda persoanelor juridice din străinătate;
d) fondarea, cu participarea partenerilor străini, a unor unităţi interioare ale instituţiei de învăţămînt (centre, laboratoare, parcuri tehnologice, incubatoare de afaceri şi altele asemenea);
e) obţinerea calităţii de membru în organizaţii nonguvernamentale regionale şi internaţionale;
f) participarea la programe şi proiecte regionale şi internaţionale.
(4) Acţiunile realizate în cadrul tratatelor internaţionale sînt finanţate în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(5) Programele şi proiectele internaţionale sînt finanţate conform legislaţiei în vigoare sau, după caz, în conformitate cu prevederile din proiectele aprobate şi finanţate.
(6) Prin legea bugetului de stat se aprobă anual mijloace financiare pentru susţinerea mobilităţii academice.
Articolul 149. Cooperarea cu organizaţiile regionale şi internaţionale
(1) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării acordă prioritate cooperării în domeniul educaţiei cu Uniunea Europeană în cadrul unor proiecte şi programe de parteneriat şi cooperare.
(2) În scopul modernizării şi racordării sistemului naţional de educaţie la valorile şi standardele europene, precum şi în vederea participării la edificarea spaţiului european al învăţămîntului superior în cadrul Procesului Bologna, Ministerul Educației, Culturii și Cercetării participă la programele şi proiectele de cooperare internaţională la nivel regional şi european.
(3) Ministerul Educației, Culturii și Cercetării autorizează şi monitorizează activitatea voluntarilor din străinătate care prestează servicii educaţionale, precum şi a organizaţiilor necomerciale care implementează diverse proiecte şi programe internaţionale în cadrul sistemului naţional de educaţie, în conformitate cu legislaţia în vigoare.
Articolul 150. Admiterea la studii a străinilor, drepturile şi obligaţiile elevilor
şi studenţilor străini
(1) Admiterea la studii a străinilor se realizează în condiţiile aplicate pentru cetăţenii Republicii Moldova.
(2) Admiterea la studii a străinilor este condiţionată de recunoaşterea şi echivalarea prealabilă a actelor de studii prezentate de candidaţi.
(3) Dreptul de organizare a studiilor pentru străini îl deţin în exclusivitate instituţiile de învăţămînt acreditate şi care oferă programe de studii acreditate.
(4) Instruirea străinilor se efectuează în limba română sau, la solicitarea candidaţilor, într-o limbă de circulaţie internaţională, în funcţie de posibilităţile instituţiilor de învăţămînt şi în limita mijloacelor bugetare alocate în acest scop.
(5) Străinii care studiază în Republica Moldova, cu excepţia celor care beneficiază de burse acordate de stat, achită taxe de studii în conformitate cu actele normative în vigoare.
Articolul 151. Studiile în străinătate
(1) Statul asigură mobilitatea academică în conformitate cu actele normative naţionale şi internaţionale.
(2) Cetăţenii Republicii Moldova au dreptul la studii în străinătate în baza tratatelor internaţionale, precum şi în baza contractelor individuale încheiate cu instituţiile de învăţămînt din străinătate.
(3) Cetăţenii Republicii Moldova înmatriculaţi la studii în străinătate în baza tratatelor internaţionale beneficiază de facilităţile şi drepturile stipulate în documentele respective.
(4) Cetăţenii Republicii Moldova absolvenţi ai instituţiilor de învăţămînt din străinătate beneficiază, la angajarea pe piaţa muncii, de aceleaşi drepturi ca şi absolvenţii instituţiilor de învăţămînt de acelaşi nivel din Republica Moldova, în conformitate cu legislaţia în vigoare.
(5) Recunoaşterea şi echivalarea actelor de studii obţinute în instituţii de învăţămînt din străinătate se realizează în condiţiile stabilite de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 152
Prezentul cod intră în vigoare în 30 de zile de la publicare, cu excepţia:
a) art. 9 alin. (2), care se pune în aplicare la data aprobării pachetului standard de servicii educaţionale pentru învăţămîntul general;
b) art. 9 alin. (8), care se pune în aplicare începînd cu anul de studii 2018-2019;
c) art. 13 alin. (1) şi (2), care se pun în aplicare nu mai tîrziu de anul 2018. Pînă la intrarea în vigoare a art. 13 alin. (1) şi (2), obligativitatea frecventării învăţămîntului obligatoriu încetează la vîrsta de 16 ani, la nivelul învăţămîntului gimnazial;
d) art. 16 alin. (5), în partea ce ţine de evaluarea rezultatelor învăţării prin descriptori, care se pune în aplicare din anul 2015, începînd cu clasa I;
d ¹) art. 25 alin. (2), în partea ce ține de învățămîntul preșcolar pentru copiii de la 2 la 3 ani, care se pune în aplicare gradual, conform unui program aprobat de către Guvern, în funcție de gradul de pregătire și locurile disponibile în instituțiile de educație timpurie și de învățămînt general, care prestează servicii de educație timpurie, precum și în funcție de mijloacele financiare disponibile;

e) art. 40 alin. (7), care se pune în aplicare din anul 2017;
f) art. 55 alin. (2) şi (3), care se pun în aplicare, respectiv, din anul 2017 şi din anul 2016;
g) art. 64 alin. (4), care se pune în aplicare din anul 2016;
h) art. 132 alin. (1) lit. c), care se pune în aplicare începînd cu 1 septembrie 2018; ¹) introdus prin LP269 din 23.11.18, MO467-179/14.12.18 art.794; în vigoare 14.01.19]
[ Art.152 lit.h) modificată prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
i) art. 134 alin. (7), în partea ce ţine de sprijinul pentru inserţie profesională şi reducerea la 75% a normei didactice pentru un salariu de funcţie, care se pune în aplicare din anul 2016;
j) art. 145 alin. (1) lit. a), care se pune în aplicare după cum urmează:
- pentru instituţiile de învăţămînt superior - din anul 2015;
- pentru instituţiile de învăţămînt profesional tehnic - din anul 2017;
k) art. 145 alin. (5), care se pune în aplicare după cum urmează:
- pentru instituţiile de învăţămînt superior - din anul 2015;
- pentru instituţiile de învăţămînt profesional tehnic - din anul 2017.
Articolul 153
(1) Contractele individuale de muncă ale directorilor instituţiilor de învăţămînt publice, cu excepţia celor din învăţămîntul superior, de la numirea cărora în funcţie au trecut mai mult de 5 ani încetează de drept la data expirării a 4 luni de la intrarea în vigoare a prezentului cod. Constatarea cazului de încetare de drept a contractului individual de muncă se face de către autorităţile cu competenţe legale de numire în funcţie şi este adusă la cunoştinţă persoanelor aflate în situaţiile respective în termen de cel mult 5 zile lucrătoare.
(2) În termen de cel mult 6 luni de la data încetării contractelor individuale de muncă în condiţiile alin. (1), autorităţile cu competenţe legale de numire în funcţie vor organiza concursuri de ocupare a posturilor de director devenite vacante.
(3) În perioada de pînă la numirea prin concurs a directorilor instituţiilor publice de învăţămînt, conducerea instituţiilor va fi exercitată de către directorii interimari desemnaţi de către autorităţile cu competenţe legale de numire în funcţie.
Articolul 154
Calificările obţinute de cadrele didactice pînă la intrarea în vigoare a prezentului cod sînt recunoscute şi echivalate în baza unei metodologii de recunoaştere şi echivalare, aprobată de Ministerul Educației, Culturii și Cercetării.
Articolul 155
Contractele individuale de muncă ale persoanelor care la 1 septembrie 2019 ocupă funcţii ştiinţifico-didactice în instituţii de învăţămînt superior fără îndeplinirea condiţiei prevăzute la art. 132 alin. (3) încetează de drept. Constatarea cazului de încetare de drept a contractului individual de muncă se face de către rectorul instituţiei şi este adusă la cunoştinţă persoanei respective în termen de cel mult 5 zile lucrătoare.
[ Art.155 modificat prin LP191 din 21.07.17, MO301-315/18.08.17 art.539; în vigoare 18.08.17 ]
Articolul 156
La data intrării în vigoare a prezentului cod se abrogă:
- Legea învăţămîntului nr. 547-XIII din 21 iulie 1995 (Monitorul Oficial al Republicii Moldova, 1995, nr. 62-63, art. 692), cu modificările şi completările ulterioare;
- Legea nr. 1257-XIII din 16 iulie 1997 cu privire la evaluarea şi acreditarea instituţiilor de învăţămînt din Republica Moldova (Monitorul Oficial al Republicii Moldova, 1997, nr. 69-70, art. 583), cu modificările şi completările ulterioare;
- Legea nr. 423-XIV din 4 iunie 1999 privind aprobarea Regulamentului de evaluare şi acreditare a instituţiilor de învăţămînt (Monitorul Oficial al Republicii Moldova, 1999, nr. 80-82, art. 382), cu modificările şi completările ulterioare.
Articolul 157
Guvernul:
a) în termen de o lună de la intrarea în vigoare a prezentului cod, va elabora şi va prezenta Parlamentului proiectul de lege pentru modificarea şi completarea Codului cu privire la ştiinţă şi inovare al Republicii Moldova nr. 259-XV din 15 iulie 2004, în vederea asigurării activităţii de cercetare în învăţămîntul superior;
b) în termen de 12 luni de la intrarea în vigoare a prezentului cod, va aproba pachetul standard de servicii educaţionale pentru învăţămîntul general;
c) în termen de 24 de luni de la data intrării în vigoare a prezentului cod:
- va elabora şi prezenta Parlamentului propuneri privind aducerea legislaţiei în vigoare în concordanţă cu prezentul cod;
- va aduce actele sale normative în concordanţă cu prezentul cod şi va asigura elaborarea actelor normative necesare pentru punerea în aplicare a acestuia;
d) va examina practica învăţămîntului la domiciliu la solicitarea părinţilor sau a altor reprezentanţi legali ai copiilor şi elevilor şi va prezenta Parlamentului propuneri de modificare a prezentului cod în vederea oferirii dreptului la acest gen de instruire;
e) va examina practica statelor membre ale Uniunii Europene în domeniul educaţiei antepreşcolare şi va prezenta Parlamentului propuneri de modificare a prezentului cod privind organizarea, tipurile şi modalităţile de finanţare a serviciilor de educaţie antepreşcolară.

PREŞEDINTELE PARLAMENTULUI Igor CORMAN

Nr. 152. Chişinău, 17 iulie 2014.

# data[].attributes.headline
Curriculum, Ghidul pentru Ciclul Gimnazial

# data[].attributes.subject
Curriculum, Ghidul pentru Ciclul Gimnazial

# data[].attributes.headline
Metodologia de evaluare criterială la DP pentru Ciclul gimnazial

# data[].attributes.subject
Metodologia de evaluare criterială la DP pentru Ciclul gimnazial

# data[].attributes.headline
Metodologia de evaluare criterială la DP pentru Ciclul Liceal

# data[].attributes.subject
Metodologia de evaluare criterială la DP pentru Ciclul Liceal

# data[].attributes.headline
Ordin ,,Organizarea anului de studii 2020-2021”

# data[].attributes.subject
Ordin ,,Organizarea anului de studii 2020-2021”

# data[].attributes.headline
Model de proiectare didactică de lungă durată pentru clasa a V-a   

# data[].attributes.subject
Model de proiectare didactică de lungă durată pentru clasa a V-a   

# data[].attributes.headline
Ordin cu privire la organizarea alimentației

# data[].attributes.subject
Ordin cu privire la organizarea alimentației

# data[].attributes.headline
Ordin privind aprobarea actelor de constituire a Consiliului Municipal al Elevilor

# data[].attributes.subject
Ordin privind aprobarea actelor de constituire a Consiliului Municipal al Elevilor

# data[].attributes.headline
Ordin cu privire la demararea studiului sociologic privind Calitatea serviciilor de activitate extrașcolară

# data[].attributes.subject
Ordin cu privire la demararea studiului sociologic privind Calitatea serviciilor de activitate extrașcolară

# data[].attributes.headline
Ordin privind aprobarea actelor de constituire a Consiliului Municipal al Elevilor

# data[].attributes.subject
Ordin privind aprobarea actelor de constituire a Consiliului Municipal al Elevilor

# data[].attributes.headline
Ordin cu privire la organizarea concursului ,,Familia, leagăn de dor”

# data[].attributes.subject
Ordin cu privire la organizarea concursului ,,Familia, leagăn de dor”

# data[].attributes.headline
Ordin cu privire la protecția sănătății în instituțiile de învățământ

# data[].attributes.subject
Ordin cu privire la protecția sănătății în instituțiile de învățământ

# data[].attributes.headline
Repere metodologice privind realizarea procesului educațional  la disciplina Dezvoltare Personală în anul de studii 2020-2021

# data[].attributes.subject
Repere metodologice privind realizarea procesului educațional  la disciplina Dezvoltare Personală în anul de studii 2020-2021

# data[].attributes.headline
Repere metodologice privind organizarea activităților în caz de situații excepționale și sau de risc

# data[].attributes.subject
Repere metodologice privind organizarea activităților în caz de situații excepționale și sau de risc

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
LP255 din 22.11.18, MO467-479/14.12.18 art.786; în vigoare 14.01.19 LP70 din 13.04.17, MO155-161/19.05.17 art.261
LP256 din 25.11.16, MO415/29.11.16 art.845

_______________________________________________
* Republicată.
Modificată şi completată prin legile Republicii Moldova:
LP185-XVI din 29.06.06, MO106-111/14.07.06 art.502
LP344-XV din 25.07.03, MO170-172/08.08.03 art. 721
LP1471-XV din 21.11.02, MO169/12.12.02 art.1294
LP1470-XV din 21.11.02, MO169/12.12.02 art.1292
LP1469-XV din 21.11.02, MO169/12.12.02 art.1290
LP351-XV din 12.07.01, MO90-91/02.08.01 art.699
LP1115-XIV din 05.07.00, MO88-89/28.07.00 art.661
LP957-XIII din 19.07.96, MO54/15.08.96 art.517
Rectificare la art.88, MO nr.1, partea II, din 19 august 1994, pag.1
Rectificare la art.75, MO nr.10 din 20 octombrie 1994, pag.2

NOI, reprezentanţii plenipotenţiari ai poporului Republicii Moldova, deputaţi în Parlament,
PORNIND de la aspiraţiile seculare ale poporului de a trăi într-o ţară suverană, exprimate prin proclamarea independenţei Republicii Moldova,
AVÎND în vedere continuitatea statalităţii poporului moldovenesc în contextul istoric şi etnic al devenirii lui ca naţiune,
NĂZUIND spre satisfacerea intereselor cetăţenilor de altă origine etnică, care împreună cu moldovenii constituie poporul Republicii Moldova,
CONSIDERÎND statul de drept, pacea civică, democraţia, demnitatea omului, drepturile şi libertăţile lui, libera dezvoltare a personalităţii umane, dreptatea şi pluralismul politic valori supreme,
FIIND CONŞTIENŢI de responsabilitatea şi obligaţiile noastre faţă de generaţiile precedente, actuale şi viitoare,
REAFIRMÎND devotamentul nostru faţă de valorile general-umane, dorinţa de a trăi în pace şi bună înţelegere cu toate popoarele lumii conform principiilor şi normelor unanim recunoscute ale dreptului internaţional,
adoptăm Constituţia Republicii Moldova, declarînd-o LEGE SUPREMĂ A SOCIETĂŢII ŞI A STATULUI.
(1) Republica Moldova este un stat suveran şi independent, unitar şi indivizibil.
(2) Forma de guvernămînt a statului este republica.
(3) Republica Moldova este un stat de drept, democratic, în care demnitatea omului, drepturile şi libertăţile lui, libera dezvoltare a personalităţii umane, dreptatea şi pluralismul politic reprezintă valori supreme şi sînt garantate.
(1) Suveranitatea naţională aparţine poporului Republicii Moldova, care o exercită în mod direct şi prin organele sale reprezentative, în formele stabilite de Constituţie.
(2) Nici o persoană particulară, nici o parte din popor, nici un grup social, nici un partid politic sau o altă formaţiune obştească nu poate exercita puterea de stat în nume propriu. Uzurparea puterii de stat constituie cea mai gravă crimă împotriva poporului.
(1) Teritoriul Republicii Moldova este inalienabil.
(2) Frontierele ţării sînt consfinţite prin lege organică, respectîndu-se principiile şi normele unanim recunoscute ale dreptului internaţional.
(1) Dispoziţiile constituţionale privind drepturile şi libertăţile omului se interpretează şi se aplică în concordanţă cu Declaraţia Universală a Drepturilor Omului, cu pactele şi cu celelalte tratate la care Republica Moldova este parte.
(2) Dacă există neconcordanţe între pactele şi tratatele privitoare la drepturile fundamentale ale omului la care Republica Moldova este parte şi legile ei interne, prioritate au reglementările internaţionale.
(1) Democraţia în Republica Moldova se exercită în condiţiile pluralismului politic, care este incompatibil cu dictatura şi cu totalitarismul.
(2) Nici o ideologie nu poate fi instituită ca ideologie oficială a statului.
În Republica Moldova puterea legislativă, executivă şi judecătorească sînt separate şi colaborează în exercitarea prerogativelor ce le revin, potrivit prevederilor Constituţiei.
Constituţia Republicii Moldova este Legea ei Supremă. Nici o lege şi nici un alt act juridic care contravine prevederilor Constituţiei nu are putere juridică.
(1) Republica Moldova se obligă să respecte Carta Organizaţiei Naţiunilor Unite şi tratatele la care este parte, să-şi bazeze relaţiile cu alte state pe principiile şi normele unanim recunoscute ale dreptului internaţional.
(2) Intrarea în vigoare a unui tratat internaţional conţinînd dispoziţii contrare Constituţiei va trebui precedată de o revizuire a acesteia.
(1) Proprietatea este publică şi privată. Ea se constituie din bunuri materiale şi intelectuale.
(2) Proprietatea nu poate fi folosită în detrimentul drepturilor, libertăţilor şi demnităţii omului.
(3) Piaţa, libera iniţiativă economică, concurenţa loială sînt factorii de bază ai economiei.
(1) Statul are ca fundament unitatea poporului Republicii Moldova. Republica Moldova este patria comună şi indivizibilă a tuturor cetăţenilor săi.
(2) Statul recunoaşte şi garantează dreptul tuturor cetăţenilor la păstrarea, la dezvoltarea şi la exprimarea identităţii lor etnice, culturale, lingvistice şi religioase.
(1) Republica Moldova proclamă neutralitatea sa permanentă.
(2) Republica Moldova nu admite dislocarea de trupe militare ale altor state pe teritoriul său.
(1) Republica Moldova are drapel, stemă şi imn.
(2) Drapelul de Stat al Republicii Moldova este tricolor. Culorile sînt dispuse vertical, în ordinea următoare, începînd de la lance: albastru, galben, roşu. În centru, pe fîşia de culoare galbenă, este imprimată Stema de Stat a Republicii Moldova.
(3) Stema de Stat a Republicii Moldova reprezintă un scut tăiat pe orizontală avînd în partea superioară cromatică roşie, în cea inferioară - albastră, încărcat cu capul de bour avînd între coarne o stea cu opt raze. Capul de bour este flancat în dreapta de o roză cu cinci petale, iar în stînga de o semilună conturnată. Toate elementele reprezentate în scut sînt de aur (galbene). Scutul este plasat pe pieptul unei acvile naturale purtînd în cioc o cruce de aur (acvila cruciată) şi ţinînd în gheara dreaptă o ramură verde de măslin, iar în cea stîngă un sceptru de aur.
(4) Imnul de Stat al Republicii Moldova se stabileşte prin lege organică.
(5) Drapelul, stema şi imnul sînt simbolurile de stat ale Republicii Moldova şi sînt ocrotite de lege.
(1) Limba de stat a Republicii Moldova este limba moldovenească, funcţionînd pe baza grafiei latine.
(2) Statul recunoaşte şi protejează dreptul la păstrarea, la dezvoltarea şi la funcţionarea limbii ruse şi a altor limbi vorbite pe teritoriul ţării.
(3) Statul facilitează studierea limbilor de circulaţie internaţională.
(4) Modul de funcţionare a limbilor pe teritoriul Republicii Moldova se stabileşte prin lege organică.
Capitala Republicii Moldova este oraşul Chişinău.

Cetăţenii Republicii Moldova beneficiază de drepturile şi de libertăţile consacrate prin Constituţie şi prin alte legi şi au obligaţiile prevăzute de acestea.
(1) Respectarea şi ocrotirea persoanei constituie o îndatorire primordială a statului.
(2) Toţi cetăţenii Republicii Moldova sînt egali în faţa legii şi a autorităţilor publice, fără deosebire de rasă, naţionalitate, origine etnică, limbă, religie, sex, opinie, apartenenţă politică, avere sau de origine socială.
(1) Cetăţenia Republicii Moldova se dobîndeşte, se păstrează ori se pierde în condiţiile prevăzute de legea organică.
(2) Nimeni nu poate fi lipsit în mod arbitrar de cetăţenia sa şi nici de dreptul de a-şi schimba cetăţenia.
(1) Cetăţenii Republicii Moldova beneficiază de protecţia statului atît în ţară, cît şi în străinătate.
(2) Cetăţenii Republicii Moldova nu pot fi extrădaţi sau expulzaţi din ţară.
(1) Cetăţenii străini şi apatrizii au aceleaşi drepturi şi îndatoriri ca şi cetăţenii Republicii Moldova, cu excepţiile stabilite de lege.
(2) Cetăţenii străini şi apatrizii pot fi extrădaţi numai în baza unei convenţii internaţionale, în condiţii de reciprocitate sau în temeiul hotărîrii instanţei de judecată.
(3) Dreptul de azil se acordă şi se retrage în condiţiile legii, cu respectarea tratatelor internaţionale la care Republica Moldova este parte.
(1) Orice persoană are dreptul la satisfacţie efectivă din partea instanţelor judecătoreşti competente împotriva actelor care violează drepturile, libertăţile şi interesele sale legitime.
(2) Nici o lege nu poate îngrădi accesul la justiţie.
Orice persoană acuzată de un delict este prezumată nevinovată pînă cînd vinovăţia sa va fi dovedită în mod legal, în cursul unui proces judiciar public, în cadrul căruia i s-au asigurat toate garanţiile necesare apărării sale.
Nimeni nu va fi condamnat pentru acţiuni sau omisiuni care, în momentul comiterii, nu constituiau un act delictuos. De asemenea, nu se va aplica nici o pedeapsă mai aspră decît cea care era aplicabilă în momentul comiterii actului delictuos.
(1) Fiecare om are dreptul să i se recunoască personalitatea juridică.
(2) Statul asigură dreptul fiecărui om de a-şi cunoaşte drepturile şi îndatoririle. În acest scop statul publică şi face accesibile toate legile şi alte acte normative.
(1) Statul garantează fiecărui om dreptul la viaţă şi la integritate fizică şi psihică.
(2) Nimeni nu va fi supus la torturi, nici la pedepse sau tratamente crude, inumane ori degradante.
(3) Pedeapsa cu moartea este abolită. Nimeni nu poate fi condamnat la o asemenea pedeapsă şi nici executat.
(1) Libertatea individuală şi siguranţa persoanei sînt inviolabile.
(2) Percheziţionarea, reţinerea sau arestarea unei persoane sînt permise numai în cazurile şi cu procedura prevăzute de lege.
(3) Reţinerea nu poate depăşi 72 de ore.
(4) Arestarea se face în temeiul unui mandat, emis de judecător, pentru o durată de cel mult 30 de zile. Asupra legalităţii mandatului se poate depune recurs, în condiţiile legii, în instanţa judecătorească ierarhic superioară. Termenul arestării poate fi prelungit numai de către judecător sau de către instanţa judecătorească, în condiţiile legii, cel mult pînă la 12 luni.
(5) Celui reţinut sau arestat i se aduc de îndată la cunoştinţă motivele reţinerii sau ale arestării, iar învinuirea - în cel mai scurt termen; motivele reţinerii şi învinuirea se aduc la cunoştinţă numai în prezenţa unui avocat, ales sau numit din oficiu.
(6) Eliberarea celui reţinut sau arestat este obligatorie dacă motivele reţinerii sau arestării au dispărut.
(1) Dreptul la apărare este garantat.
(2) Fiecare om are dreptul să reacţioneze independent, prin mijloace legitime, la încălcarea drepturilor şi libertăţilor sale.
(3) În tot cursul procesului, părţile au dreptul să fie asistate de un avocat, ales sau numit din oficiu.
(4) Amestecul în activitatea persoanelor care exercită apărarea în limitele prevăzute se pedepseşte prin lege.
(1) Dreptul la libera circulaţie în ţară este garantat.
(2) Oricărui cetăţean al Republicii Moldova îi este asigurat dreptul de a-şi stabili domiciliul sau reşedinţa în orice localitate din ţară, de a ieşi, de a emigra şi de a reveni în ţară.
Statul respectă şi ocroteşte viaţa intimă, familială şi privată.
(1) Domiciliul şi reşedinţa sînt inviolabile. Nimeni nu poate pătrunde sau rămîne în domiciliul sau în reşedinţa unei persoane fără consimţămîntul acesteia.
(2) De la prevederile alineatului (1) se poate deroga prin lege în următoarele situaţii:
a) pentru executarea unui mandat de arestare sau a unei hotărîri judecătoreşti;
b) pentru înlăturarea unei primejdii care ameninţă viaţa, integritatea fizică sau bunurile unei persoane;
c) pentru prevenirea răspîndirii unei epidemii.
(3) Percheziţiile şi cercetările la faţa locului pot fi ordonate şi efectuate numai în condiţiile legii.
(4) Percheziţiile în timpul nopţii sînt interzise, în afară de cazul unui delict flagrant.
(1) Statul asigură secretul scrisorilor, al telegramelor, al altor trimiteri poştale, al convorbirilor telefonice şi al celorlalte mijloace legale de comunicare.
(2) De la prevederile alineatului (1) se poate deroga prin lege în cazurile cînd această derogare este necesară în interesele securităţii naţionale, bunăstării economice a ţării, ordinii publice şi în scopul prevenirii infracţiunilor.
(1) Libertatea conştiinţei este garantată. Ea trebuie să se manifeste în spirit de toleranţă şi de respect reciproc.
(2) Cultele religioase sînt libere şi se organizează potrivit statutelor proprii, în condiţiile legii.
(3) În relaţiile dintre cultele religioase sînt interzise orice manifestări de învrăjbire.
(4) Cultele religioase sînt autonome, separate de stat şi se bucură de sprijinul acestuia, inclusiv prin înlesnirea asistenţei religioase în armată, în spitale, în penitenciare, în aziluri şi în orfelinate.
(1) Oricărui cetăţean îi este garantată libertatea gîndirii, a opiniei, precum şi libertatea exprimării în public prin cuvînt, imagine sau prin alt mijloc posibil.
(2) Libertatea exprimării nu poate prejudicia onoarea, demnitatea sau dreptul altei persoane la viziune proprie.
(3) Sînt interzise şi pedepsite prin lege contestarea şi defăimarea statului şi a poporului, îndemnul la război de agresiune, la ură naţională, rasială sau religioasă, incitarea la discriminare, la separatism teritorial, la violenţă publică, precum şi alte manifestări ce atentează la regimul constituţional.
(1) Libertatea creaţiei artistice şi ştiinţifice este garantată. Creaţia nu este supusă cenzurii.
(2) Dreptul cetăţenilor la proprietatea intelectuală, interesele lor materiale şi morale ce apar în legătură cu diverse genuri de creaţie intelectuală sînt apărate de lege.
(3) Statul contribuie la păstrarea, la dezvoltarea şi la propagarea realizărilor culturii şi ştiinţei, naţionale şi mondiale.
(1) Dreptul persoanei de a avea acces la orice informaţie de interes public nu poate fi îngrădit.
(2) Autorităţile publice, potrivit competenţelor ce le revin, sînt obligate să asigure informarea corectă a cetăţenilor asupra treburilor publice şi asupra problemelor de interes personal.
(3) Dreptul la informaţie nu trebuie să prejudicieze măsurile de protecţie a cetăţenilor sau siguranţa naţională.
(4) Mijloacele de informare publică, de stat sau private, sînt obligate să asigure informarea corectă a opiniei publice.
(5) Mijloacele de informare publică nu sînt supuse cenzurii.
(1) Dreptul la învăţătură este asigurat prin învăţămîntul general obligatoriu, prin învăţămîntul liceal şi prin cel profesional, prin învăţămîntul superior, precum şi prin alte forme de instruire şi de perfecţionare.
(2) Statul asigură, în condiţiile legii, dreptul de a alege limba de educare şi instruire a persoanelor.
(3) Studierea limbii de stat se asigură în instituţiile de învăţămînt de toate gradele.
(4) Învăţămîntul de stat este gratuit.
(5) Instituţiile de învăţămînt, inclusiv cele nestatale, se înfiinţează şi îşi desfăşoară activitatea în condiţiile legii.
(6) Instituţiile de învăţămînt superior beneficiază de dreptul la autonomie.
(7) Învăţămîntul liceal, profesional şi cel superior de stat este egal accesibil tuturor, pe bază de merit.
(8) Statul asigură, în condiţiile legii, libertatea învăţămîntului religios. Învăţămîntul de stat este laic.
(9) Dreptul prioritar de a alege sfera de instruire a copiilor revine părinţilor.
(1) Dreptul la ocrotirea sănătăţii este garantat.
(2) Minimul asigurării medicale oferit de stat este gratuit.
(3) Structura sistemului naţional de ocrotire a sănătăţii şi mijloacele de protecţie a sănătăţii fizice şi mentale a persoanei se stabilesc potrivit legii organice.
(1) Fiecare om are dreptul la un mediu înconjurător neprimejdios din punct de vedere ecologic pentru viaţă şi sănătate, precum şi la produse alimentare şi obiecte de uz casnic inofensive.
(2) Statul garantează fiecărui om dreptul la accesul liber şi la răspîndirea informaţiilor veridice privitoare la starea mediului natural, la condiţiile de viaţă şi de muncă, la calitatea produselor alimentare şi a obiectelor de uz casnic.
(3) Tăinuirea sau falsificarea informaţiilor despre factorii ce sînt în detrimentul sănătăţii oamenilor se interzice prin lege.
(4) Persoanele fizice şi juridice răspund pentru daunele pricinuite sănătăţii şi avutului unei persoane ca urmare a unor contravenţii ecologice.
(1) Voinţa poporului constituie baza puterii de stat. Această voinţă se exprimă prin alegeri libere, care au loc în mod periodic prin sufragiu universal, egal, direct, secret şi liber exprimat.
(2) Cetăţenii Republicii Moldova au drept de vot de la vîrsta de 18 ani, împliniţi pînă în ziua alegerilor inclusiv, excepţie făcînd cei puşi sub interdicţie în modul stabilit de lege.
(3) Dreptul de a fi aleşi le este garantat cetăţenilor Republicii Moldova cu drept de vot, în condiţiile legii.
(1) Cetăţenii Republicii Moldova au dreptul de a participa la administrarea treburilor publice nemijlocit, precum şi prin reprezentanţii lor.
(2) Oricărui cetăţean i se asigură, potrivit legii, accesul la o funcţie publică.
Mitingurile, demonstraţiile, manifestările, procesiunile sau orice alte întruniri sînt libere şi se pot organiza şi desfăşura numai în mod paşnic, fără nici un fel de arme.
(1) Cetăţenii se pot asocia liber în partide şi în alte organizaţii social-politice. Ele contribuie la definirea şi la exprimarea voinţei politice a cetăţenilor şi, în condiţiile legii, participă la alegeri.
(2) Partidele şi alte organizaţii social-politice sînt egale în faţa legii.
(3) Statul asigură respectarea drepturilor şi intereselor legitime ale partidelor şi ale altor organizaţii social-politice.
(4) Partidele şi alte organizaţii social-politice care, prin scopurile ori prin activitatea lor, militează împotriva pluralismului politic, a principiilor statului de drept, a suveranităţii şi independenţei, a integrităţii teritoriale a Republicii Moldova sînt neconstituţionale.
(5) Asociaţiile secrete sînt interzise.
(6) Activitatea partidelor constituite din cetăţeni străini este interzisă.
(7) Funcţiile publice ai căror titulari nu pot face parte din partide se stabilesc prin lege organică.
(1) Orice salariat are dreptul de a întemeia şi de a se afilia la sindicate pentru apărarea intereselor sale.
(2) Sindicatele se constituie şi îşi desfăşoară activitatea potrivit cu statutele lor, în condiţiile legii. Ele contribuie la apărarea intereselor profesionale, economice şi sociale ale salariaţilor.
(1) Orice persoană are dreptul la muncă, la libera alegere a muncii, la condiţii echitabile şi satisfăcătoare de muncă, precum şi la protecţia împotriva şomajului.
(2) Salariaţii au dreptul la protecţia muncii. Măsurile de protecţie privesc securitatea şi igiena muncii, regimul de muncă al femeilor şi al tinerilor, instituirea unui salariu minim pe economie, repaosul săptămînal, concediul de odihnă plătit, prestarea muncii în condiţii grele, precum şi alte situaţii specifice.
(3) Durata săptămînii de muncă este de cel mult 40 de ore.
(4) Dreptul la negocieri în materie de muncă şi caracterul obligatoriu al convenţiilor colective sînt garantate.
(1) Munca forţată este interzisă.
(2) Nu constituie muncă forţată:
a) serviciul cu caracter militar sau activităţile desfăşurate în locul acestuia de cei care, potrivit legii, nu satisfac serviciul militar obligatoriu;
b) munca unei persoane condamnate, prestată în condiţii normale, în perioada de detenţie sau de libertate condiţionată;
c) prestaţiile impuse în situaţia creată de calamităţi ori de alt pericol, precum şi cele care fac parte din obligaţiile civile normale, stabilite de lege.
(1) Dreptul la grevă este recunoscut. Grevele pot fi declanşate numai în scopul apărării intereselor profesionale cu caracter economic şi social ale salariaţilor.
(2) Legea stabileşte condiţiile de exercitare a dreptului la grevă, precum şi răspunderea pentru declanşarea nelegitimă a grevelor.
(1) Dreptul la proprietate privată, precum şi creanţele asupra statului sînt garantate.
(2) Nimeni nu poate fi expropriat decît pentru o cauză de utilitate publică, stabilită potrivit legii, cu dreaptă şi prealabilă despăgubire.
(3) Averea dobîndită licit nu poate fi confiscată. Caracterul licit al dobîndirii se prezumă.
(4) Bunurile destinate, folosite sau rezultate din infracţiuni ori contravenţii pot fi confiscate numai în condiţiile legii.
(5) Dreptul de proprietate privată obligă la respectarea sarcinilor privind protecţia mediului înconjurător şi asigurarea bunei vecinătăţi, precum şi la respectarea celorlalte sarcini care, potrivit legii, revin proprietarului.
(6) Dreptul la moştenire a proprietăţii private este garantat.
(1) Statul este obligat să ia măsuri pentru ca orice om să aibă un nivel de trai decent, care să-i asigure sănătatea şi bunăstarea, lui şi familiei lui, cuprinzînd hrana, îmbrăcămintea, locuinţa, îngrijirea medicală, precum şi serviciile sociale necesare.
(2) Cetăţenii au dreptul la asigurare în caz de: şomaj, boală, invaliditate, văduvie, bătrîneţe sau în celelalte cazuri de pierdere a mijloacelor de subzistenţă, în urma unor împrejurări independente de voinţa lor.
(1) Familia constituie elementul natural şi fundamental al societăţii şi are dreptul la ocrotire din partea societăţii şi a statului.
(2) Familia se întemeiază pe căsătoria liber consimţită între bărbat şi femeie, pe egalitatea lor în drepturi şi pe dreptul şi îndatorirea părinţilor de a asigura creşterea, educaţia şi instruirea copiilor.
(3) Condiţiile de încheiere, de desfacere şi de nulitate a căsătoriei se stabilesc prin lege.
(4) Copiii sînt obligaţi să aibă grijă de părinţi şi să le acorde ajutor.
(1) Statul facilitează, prin măsuri economice şi prin alte măsuri, formarea familiei şi îndeplinirea obligaţiilor ce îi revin.
(2) Statul ocroteşte maternitatea, copiii şi tinerii, stimulînd dezvoltarea instituţiilor necesare.
(3) Toate preocupările privind întreţinerea, instruirea şi educaţia copiilor orfani şi a celor lipsiţi de ocrotirea părinţilor revin statului şi societăţii. Statul stimulează şi sprijină activitatea de binefacere faţă de aceşti copii.
(1) Mama şi copilul au dreptul la ajutor şi ocrotire specială. Toţi copiii, inclusiv cei născuţi în afara căsătoriei, se bucură de aceeaşi ocrotire socială.
(2) Copiii şi tinerii se bucură de un regim special de asistenţă în realizarea drepturilor lor.
(3) Statul acordă alocaţiile necesare pentru copii şi ajutoare pentru îngrijirea copiilor bolnavi ori cu dizabilități. Alte forme de asistenţă socială pentru copii şi tineri se stabilesc prin lege.
[Art.50 al.(3) modificat prin LP255 din 22.11.18, MO467-479/14.12.18 art.786; în vigoare 14.01.19
(4) Exploatarea minorilor, folosirea lor în activităţi care le-ar dăuna sănătăţii, moralităţii sau care le-ar pune în primejdie viaţa ori dezvoltarea normală sînt interzise.
(5) Autorităţile publice asigură condiţii pentru participarea liberă a tinerilor la viaţa socială, economică, culturală şi sportivă a ţării.

Articolul 51
Protecţia persoanelor cu dizabilități

(1) Persoanele cu dizabilități beneficiază de o protecţie specială din partea întregii societăţi. Statul asigură pentru ele condiţii normale de tratament, de readaptare, de învăţămînt, de instruire şi de integrare socială.Capitolul III
[Art.51 al.(1) modificat prin LP255 din 22.11.18, MO467-479/14.12.18 art.786 ; în vigoare 14.01.19
(2) Nimeni nu poate fi supus nici unui tratament medical forţat, decît în cazurile prevăzute de lege.
(1) Cetăţenii au dreptul să se adreseze autorităţilor publice prin petiţii formulate numai în numele semnatarilor.
(2) Organizaţiile legal constituite au dreptul să adreseze petiţii exclusiv în numele colectivelor pe care le reprezintă.
(1) Persoana vătămată într-un drept al său de o autoritate publică, printr-un act administrativ sau prin nesoluţionarea în termenul legal a unei cereri, este îndreptăţită să obţină recunoaşterea dreptului pretins, anularea actului şi repararea pagubei.
(2) Statul răspunde patrimonial, potrivit legii, pentru prejudiciile cauzate prin erorile săvîrşite în procesele penale de către organele de anchetă şi instanţele judecătoreşti.
(1) În Republica Moldova nu pot fi adoptate legi care ar suprima sau ar diminua drepturile şi libertăţile fundamentale ale omului şi cetăţeanului.
(2) Exerciţiul drepturilor şi libertăţilor nu poate fi supus altor restrîngeri decît celor prevăzute de lege, care corespund normelor unanim recunoscute ale dreptului internaţional şi sînt necesare în interesele securităţii naţionale, integrităţii teritoriale, bunăstării economice a ţării, ordinii publice, în scopul prevenirii tulburărilor în masă şi infracţiunilor, protejării drepturilor, libertăţilor şi demnităţii altor persoane, împiedicării divulgării informaţiilor confidenţiale sau garantării autorităţii şi imparţialităţii justiţiei.
(3) Prevederile alineatului (2) nu admit restrîngerea drepturilor proclamate în articolele 20-24.
(4) Restrîngerea trebuie să fie proporţională cu situaţia care a determinat-o şi nu poate atinge existenţa dreptului sau a libertăţii.
Orice persoană îşi exercită drepturile şi libertăţile constituţionale cu bună-credinţă, fără să încalce drepturile şi libertăţile altora.
(1) Devotamentul faţă de ţară este sacru.
(2) Cetăţenii cărora le sînt încredinţate funcţii publice, precum şi militarii, răspund de îndeplinirea cu credinţă a obligaţiilor ce le revin şi, în cazurile prevăzute de lege, depun jurămîntul cerut de ea.
(1) Apărarea Patriei este un drept şi o datorie sfîntă a fiecărui cetăţean.
(2) Serviciul militar este satisfăcut în cadrul forţelor militare, destinate apărării naţionale, pazei frontierei şi menţinerii ordinii publice, în condiţiile legii.
(1) Cetăţenii au obligaţia sa contribuie, prin impozite şi prin taxe, la cheltuielile publice.
(2) Sistemul legal de impuneri trebuie să asigure aşezarea justă a sarcinilor fiscale.
(3) Orice alte prestaţii sînt interzise, în afara celor stabilite prin lege.
Protecţia mediului înconjurător, conservarea şi ocrotirea monumentelor istorice şi culturale constituie o obligaţie a fiecărui cetăţean.
(1) Avocatul Poporului asigură promovarea și protecția drepturilor și libertăților fundamentale ale omului.
(2) Poate fi numit Avocat al Poporului persoana care se bucură de o reputație ireproșabilă, are înaltă competenţă profesională și activitate notorie în domeniul apărării şi promovării drepturilor omului.
(3) Avocatul Poporului este numit în funcție de către Parlament, cu votul majorităţii deputaţilor aleşi, în baza unei proceduri transparente de selecție, prevăzută de lege, pentru un mandat de 7 ani, care nu poate fi reînnoit. Pe durata mandatului, Avocatul Poporului este independent și imparțial. Acesta nu poate fi supus niciunui mandat imperativ sau reprezentativ.
(4) Avocatul Poporului nu răspunde juridic pentru opiniile exprimate în legătură cu exercitarea mandatului.
(5) Avocatul Poporului nu poate îndeplini nicio altă funcție remunerată, cu excepția activității didactice, științifice sau de creație. Avocatul Poporului nu are dreptul să desfăşoare activitate politică şi nu poate fi membru al vreunui partid politic.
(6) Imixtiunea în activitatea Avocatului Poporului, ignorarea intenţionată a sesizărilor şi a recomandărilor acestuia, precum şi împiedicarea sub orice formă a activităţii lui atrag răspunderea juridică în conformitate cu legea.
(7) Avocatul Poporului poate fi revocat din funcţie cu votul a 2/3 din deputații aleși, cu respectarea procedurii stabilite de lege, care să prevadă audierea prealabilă a acestuia.
(8) Modul de organizare și funcționare a instituției Avocatului Poporului se stabilește prin lege organică.
[ ] ¹ introdus prin LP70 din 13.04.17, MO155-161/19.05.17 art.261

Parlamentul, organ reprezentativ suprem şi legislativ
(1) Parlamentul este organul reprezentativ suprem al poporului Republicii Moldova şi unica autoritate legislativă a statului.
(2) Parlamentul este compus din 101 deputaţi.
(1) Parlamentul este ales prin vot universal, egal, direct, secret şi liber exprimat.
(2) Modul de organizare şi de desfăşurare a alegerilor este stabilit prin lege organică.
(3) Alegerile deputaţilor în Parlament se desfăşoară în cel mult 3 luni de la expirarea mandatului sau de la dizolvarea Parlamentului precedent.
Curtea Constituţională, la propunerea Comisiei Electorale Centrale, hotărăşte validarea mandatului de deputat sau nevalidarea lui în cazul încălcării legislaţiei electorale.
(1) Parlamentul este ales pentru un mandat de 4 ani, care poate fi prelungit, prin lege organică, în caz de război sau de catastrofă.
(2) Parlamentul se întruneşte, la convocarea Preşedintelui Republicii Moldova, în cel mult 30 de zile de la alegeri.
(3) Mandatul Parlamentului se prelungeşte pînă la întrunirea legală a noii componenţe. În această perioadă nu poate fi modificată Constituţia şi nu pot fi adoptate, modificate sau abrogate legi organice.
(4) Proiectele de legi sau propunerile legislative înscrise pe ordinea de zi a Parlamentului precedent îşi continuă procedura în noul Parlament.
(1) Structura, organizarea şi funcţionarea Parlamentului se stabilesc prin regulament. Resursele financiare ale Parlamentului sînt prevăzute în bugetul aprobat de acesta.
(2) Preşedintele Parlamentului se alege prin vot secret, cu majoritatea voturilor deputaţilor aleşi, pe durata mandatului Parlamentului. El poate fi revocat în orice moment prin vot secret de către Parlament cu o majoritate de cel puţin două treimi din voturile tuturor deputaţilor.
(3) Vicepreşedinţii se aleg la propunerea Preşedintelui Parlamentului, cu consultarea fracţiunilor parlamentare.
(1) Şedinţele Parlamentului sînt publice.
(2) Parlamentul poate hotărî ca anumite şedinţe să fie închise.
Parlamentul are următoarele atribuţii de bază:
a) adoptă legi, hotărîri şi moţiuni;
b) declară referendumuri;
c) interpretează legile şi asigură unitatea reglementărilor legislative pe întreg teritoriul ţării;
d) aprobă direcţiile principale ale politicii interne şi externe a statului;
e) aprobă doctrina militară a statului;
f) exercită controlul parlamentar asupra puterii executive, sub formele şi în limitele prevăzute de Constituţie;
g) ratifică, denunţă, suspendă şi anulează acţiunea tratatelor internaţionale încheiate de Republica Moldova;
h) aprobă bugetul statului şi exercită controlul asupra lui;
i) exercită controlul asupra acordării împrumuturilor de stat, asupra ajutorului economic şi de altă natură acordat unor state străine, asupra încheierii acordurilor privind împrumuturile şi creditele de stat din surse străine;
j) alege şi numeşte persoane oficiale de stat, în cazurile prevăzute de lege;
k) aprobă ordinele şi medaliile Republicii Moldova;
l) declară mobilizarea parţială sau generală;
m) declară starea de urgenţă, de asediu şi de război;
n) iniţiază cercetarea şi audierea oricăror chestiuni ce se referă la interesele societăţii;
o) suspendă activitatea organelor administraţiei publice locale, în cazurile prevăzute de lege;
p) adoptă acte privind amnistia;
r) îndeplineşte alte atribuţii, stabilite prin Constituţie şi legi.
(1) Parlamentul se întruneşte în două sesiuni ordinare pe an. Prima sesiune începe în luna februarie şi nu poate depăşi sfîrşitul lunii iulie. A doua sesiune începe în luna septembrie şi nu poate depăşi sfîrşitul lunii decembrie.
(2) Parlamentul se întruneşte şi în sesiuni extraordinare sau speciale, la cererea Preşedintelui Republicii Moldova, a Preşedintelui Parlamentului sau a unei treimi din deputaţi.
(1) În exercitarea mandatului, deputaţii sînt în serviciul poporului.
(2) Orice mandat imperativ este nul.
(1) Deputaţii intră în exerciţiul mandatului sub condiţia validării.
(2) Calitatea de deputat încetează la data întrunirii legale a Parlamentului nou-ales, în caz de demisie, de ridicare a mandatului, de incompatibilitate sau de deces.
(1) Calitatea de deputat este incompatibilă cu exercitarea oricărei alte funcţii retribuite, cu excepţia activităţii didactice şi ştiinţifice.
(2) Alte incompatibilităţi se stabilesc prin lege organică.
(3) Deputatul nu poate fi reţinut, arestat, percheziţionat, cu excepţia cazurilor de infracţiune flagrantă, sau trimis în judecată fără încuviinţarea Parlamentului, după ascultarea sa.
Deputatul nu poate fi persecutat sau tras la răspundere juridică pentru voturile sau pentru opiniile exprimate în exercitarea mandatului.
(1) Parlamentul adoptă legi constituţionale, legi organice şi legi ordinare.
(2) Legile constituţionale sînt cele de revizuire a Constituţiei.
(3) Prin lege organică se reglementează:
a) sistemul electoral;
b) organizarea şi desfăşurarea referendumului;
c) organizarea şi funcţionarea Parlamentului;
d) organizarea şi funcţionarea Guvernului;
e) organizarea şi funcţionarea Curţii Constituţionale, a Consiliului Superior al Magistraturii, a instanţelor judecătoreşti, a contenciosului administrativ;
f) organizarea administraţiei locale, a teritoriului, precum şi regimul general privind autonomia locală;
g) organizarea şi funcţionarea partidelor politice;
h) modul de stabilire a zonei economice exclusive;
i) regimul juridic general al proprietăţii şi al moştenirii;
j) regimul general privind raporturile de muncă, sindicatele şi protecţia socială;
k) organizarea generală a învăţămîntului;
l) regimul general al cultelor religioase;
m) regimul stării de urgenţă, de asediu şi de război;
n) infracţiunile, pedepsele şi regimul executării acestora;
o) acordarea amnistiei şi graţierii;
p) celelalte domenii pentru care, în Constituţie, se prevede adoptarea de legi organice;
r) alte domenii pentru care Parlamentul consideră necesară adoptarea de legi organice.
(4) Legile ordinare intervin în orice domeniu al relaţiilor sociale, cu excepţia celor rezervate legilor constituţionale şi legilor organice.
Dreptul de iniţiativă legislativă aparţine deputaţilor în Parlament, Preşedintelui Republicii Moldova, Guvernului, Adunării Populare a unităţii teritoriale autonome Găgăuzia.
(1) Legile organice se adoptă cu votul majorităţii deputaţilor aleşi, după cel puţin două lecturi.
(2) Legile ordinare şi hotărîrile se adoptă cu votul majorităţii deputaţilor prezenţi.
(3) Proiectele de lege prezentate de Guvern, precum şi propunerile legislative ale deputaţilor acceptate de acesta sînt examinate de Parlament în modul şi după priorităţile stabilite de Guvern, inclusiv în procedură de urgenţă. Alte propuneri legislative se examinează în modul stabilit.
(4) Legile se trimit spre promulgare Preşedintelui Republicii Moldova.
(1) Cele mai importante probleme ale societăţii şi ale statului sînt supuse referendumului.
(2) Hotărîrile adoptate potrivit rezultatelor referendumului republican au putere juridică supremă.
Legea se publică în Monitorul Oficial al Republicii Moldova şi intră în vigoare la data publicării sau la data prevăzută în textul ei. Nepublicarea legii atrage inexistenţa acesteia.
(1) Preşedintele Republicii Moldova este şeful statului.
(2) Preşedintele Republicii Moldova reprezintă statul şi este garantul suveranităţii, independenţei naţionale, al unităţii şi integrităţii teritoriale a ţării.
(1) Preşedintele Republicii Moldova este ales prin vot universal, egal, direct, secret și liber exprimat.
(2) Poate fi ales Preşedinte al Republicii Moldova cetăţeanul cu drept de vot care are 40 de ani împliniţi, a locuit sau locuieşte permanent pe teritoriul Republicii Moldova nu mai puţin de 10 ani şi posedă limba de stat.
(3) Este declarat ales candidatul care a întrunit cel puțin jumătate din voturile alegătorilor ce au participat la alegeri.
(4) În cazul în care nici unul dintre candidați nu a întrunit această majoritate, se organizează al doilea tur de scrutin, între primii doi candidaţi stabiliţi în ordinea numărului de voturi obţinute în primul tur. Este declarat ales candidatul care a obținut cel mai mare număr de voturi, cu condiția că numărul acestora e mai mare decît numărul voturilor exprimate împotriva candidatului.
(6) Procedura de alegere a Preşedintelui Republicii Moldova este stabilită prin lege organică.
(1) Rezultatul alegerilor pentru funcţia de Preşedinte al Republicii Moldova este validat de Curtea Constituţională.
(2) Candidatul a cărui alegere a fost validată depune în faţa Parlamentului şi a Curţii Constituţionale, cel tîrziu la 45 de zile după alegeri, următorul jurămînt:
„Jur să-mi dăruiesc toată puterea şi priceperea propăşirii Republicii Moldova, să respect Constituţia şi legile ţării, să apăr democraţia, drepturile şi libertăţile fundamentale ale omului, suveranitatea, independenţa, unitatea şi integritatea teritorială a Moldovei".
(1) Mandatul Preşedintelui Republicii Moldova durează 4 ani şi se exercită de la data depunerii jurămîntului.
(2) Preşedintele Republicii Moldova îşi exercită mandatul pînă la depunerea jurămîntului de către Preşedintele nou- ales.
(3) Mandatul Preşedintelui Republicii Moldova poate fi prelungit, prin lege organică, în caz de război sau de catastrofă.
(4) Nici o persoană nu poate îndeplini funcţia de Preşedinte al Republicii Moldova decît pentru cel mult două mandate consecutive.
(1) Calitatea de Preşedinte al Republicii Moldova este incompatibilă cu exercitarea oricărei alte funcţii retribuite.
(2) Preşedintele Republicii Moldova se bucură de imunitate. El nu poate fi tras la răspundere juridică pentru opiniile exprimate în exercitarea mandatului.
(3) Parlamentul poate hotărî punerea sub acuzare a Preşedintelui Republicii Moldova, cu votul a cel puţin două treimi din numărul deputaţilor aleşi, în cazul în care săvîrşeşte o infracţiune. Competenţa de judecată aparţine Curţii Supreme de Justiţie, în condiţiile legii. Preşedintele este demis de drept la data rămînerii definitive a sentinţei de condamnare.

(1) Preşedintele Republicii Moldova poate lua parte la lucrările Parlamentului.
(2) Preşedintele Republicii Moldova adresează Parlamentului mesaje cu privire la principalele probleme ale naţiunii.
(1) În cazul imposibilităţii formării Guvernului sau al blocării procedurii de adoptare a legilor timp de 3 luni, Preşedintele Republicii Moldova, după consultarea fracţiunilor parlamentare, poate să dizolve Parlamentul.
(2) Parlamentul poate fi dizolvat, dacă nu a acceptat votul de încredere pentru formarea Guvernului, în termen de 45 de zile de la prima solicitare şi numai după respingerea a cel puţin două solicitări de învestitură.
(3) În cursul unui an, Parlamentul poate fi dizolvat o singură dată.
(4) Parlamentul nu poate fi dizolvat în ultimele 6 luni ale mandatului Preşedintelui Republicii Moldova, şi nici în timpul stării de urgenţă, de asediu sau de război.
(1) Preşedintele Republicii Moldova poartă tratative şi ia parte la negocieri, încheie tratate internaţionale în numele Republicii Moldova şi le prezintă, în modul şi în termenul stabilit prin lege, spre ratificare Parlamentului.
(2) Preşedintele Republicii Moldova, la propunerea Guvernului, acreditează şi recheamă reprezentanţii diplomatici ai Republicii Moldova şi aprobă înfiinţarea, desfiinţarea sau schimbarea rangului misiunilor diplomatice.
(3) Preşedintele Republicii Moldova primeşte scrisorile de acreditare şi de rechemare ale reprezentanţilor diplomatici ai altor state în Republica Moldova.
(1) Preşedintele Republicii Moldova este comandantul suprem al forţelor armate.
(2) Preşedintele Republicii Moldova poate declara, cu aprobarea prealabilă a Parlamentului, mobilizarea parţială sau generală.
(3) În caz de agresiune armată îndreptată împotriva ţării, Preşedintele Republicii Moldova ia măsuri pentru respingerea agresiunii, declară stare de război şi le aduce, neîntîrziat, la cunoştinţa Parlamentului. Dacă Parlamentul nu se află în sesiune, el se convoacă de drept în 24 de ore de la declanşarea agresiunii.
(4) Preşedintele Republicii Moldova poate lua şi alte măsuri pentru asigurarea securităţii naţionale şi a ordinii publice, în limitele şi în condiţiile legii.
Preşedintele Republicii Moldova îndeplineşte şi următoarele atribuţii:
a) conferă decoraţii şi titluri de onoare;
b) acordă grade militare supreme prevăzute de lege;
c) soluţionează problemele cetăţeniei Republicii Moldova şi acordă azil politic;
d) numeşte în funcţii publice, în condiţiile prevăzute de lege;
e) acordă graţiere individuală;
f) poate cere poporului să-şi exprime, prin referendum, voinţa asupra problemelor de interes naţional;
g) acordă ranguri diplomatice;
h) conferă grade superioare de clasificare lucrătorilor din procuratură, judecătorii şi altor categorii de funcţionari, în condiţiile legii;
i) suspendează actele Guvernului, ce contravin legislaţiei, pînă la adoptarea hotărîrii definitive a Curţii Constituţionale;
j) exercită şi alte atribuţii stabilite prin lege.
(1) În cazul săvîrşirii unor fapte grave prin care încalcă prevederile Constituţiei, Preşedintele Republicii Moldova poate fi suspendat din funcție de Parlament, cu votul a două treimi din deputaţi.
(2) Propunerea de suspendare din funcție poate fi iniţiată de cel puţin o treime din deputaţi şi se aduce, neîntîrziat, la cunoştinţa Preşedintelui Republicii Moldova. Preşedintele poate da Parlamentului explicaţii cu privire la faptele ce i se impută.
(3) Dacă propunerea de suspendare din funcție este aprobată, în cel mult 30 de zile se organizează un referendum pentru demiterea Președintelui.
(1) Vacanţa funcţiei de Preşedinte al Republicii Moldova intervine în caz de expirare a mandatului, de demisie, de demitere, de imposibilitate definitivă a exercitării atribuţiilor sau de deces.
(2) Cererea de demisie a Preşedintelui Republicii Moldova este prezentată Parlamentului, care se pronunţă asupra ei.
(3) Imposibilitatea exercitării atribuţiilor mai mult de 60 de zile de către Preşedintele Republicii Moldova este confirmată de Curtea Constituţională în termen de 30 de zile de la sesizare.
(4) În termen de 2 luni de la data la care a intervenit vacanţa funcţiei de Preşedinte al Republicii Moldova, se vor organiza, în conformitate cu legea, alegeri pentru un nou Preşedinte.
Dacă funcţia de Preşedinte al Republicii Moldova devine vacantă sau dacă Preşedintele este demis ori dacă se află în imposibilitatea temporară de a-şi exercita atribuţiile, interimatul se asigură, în ordine, de Preşedintele Parlamentului sau de Primul-ministru.
Dacă persoana care asigură interimatul funcţiei de Preşedinte al Republicii Moldova săvîrşeşte fapte grave, prin care încalcă prevederile Constituţiei, se aplică articolul 89 alineatul (1) şi articolul 91.
(1) Preşedintele Republicii Moldova promulgă legile.
(2) Preşedintele Republicii Moldova este în drept, în cazul în care are obiecţii asupra unei legi, să o trimită, în termen de cel mult două săptămîni, spre reexaminare, Parlamentului. În cazul în care Parlamentul îşi menţine hotărîrea adoptată anterior, Preşedintele promulgă legea.
(1) În exercitarea atribuţiilor sale, Preşedintele Republicii Moldova emite decrete, obligatorii pentru executare pe întreg teritoriul statului. Decretele se publică în Monitorul Oficial al Republicii Moldova.
(2) Decretele emise de Preşedinte în exercitarea atribuţiilor sale prevăzute în articolul 86 alineatul (2), articolul 87 alineatele (2), (3) şi (4) se contrasemnează de către Primul-ministru.

Articolul 95 Resursele financiare ale aparatului Preşedintelui,

indemnizaţia şi alte drepturi

(1) Resursele financiare ale aparatului Preşedintelui Republicii Moldova se aprobă, la propunerea acestuia, de către Parlament şi se includ în bugetul de stat.
(2) Indemnizaţia şi alte drepturi ale Preşedintelui Republicii Moldova se stabilesc prin lege.
(1) Guvernul asigură realizarea politicii interne şi externe a statului şi exercită conducerea generală a administraţiei publice.
(2) În exercitarea atribuţiilor, Guvernul se conduce de programul său de activitate, acceptat de Parlament.
Guvernul este alcătuit din Prim-ministru, prim-viceprim-ministru, viceprim-miniştri, miniştri şi alţi membri stabiliţi prin lege organică.
(1) După consultarea fracţiunilor parlamentare, Preşedintele Republicii Moldova desemnează un candidat pentru funcţia de Prim-ministru.
(2) Candidatul pentru funcţia de Prim-ministru va cere, în termen de 15 zile de la desemnare, votul de încredere al Parlamentului asupra programului de activitate şi a întregii liste a Guvernului.
(3) Programul de activitate şi lista Guvernului se dezbat în şedinţa Parlamentului. Acesta acordă încredere Guvernului cu votul majorităţii deputaţilor aleşi.
(4) În baza votului de încredere acordat de Parlament, Preşedintele Republicii Moldova numeşte Guvernul.
(5) Guvernul îşi exercită atribuţiile din ziua depunerii jurămîntului de către membrii lui în faţa Preşedintelui Republicii Moldova.
(6) În caz de remaniere guvernamentală sau de vacanţă a funcţiei, Preşedintele Republicii Moldova revocă şi numeşte, la propunerea Prim-ministrului, pe unii membri ai Guvernului.
(1) Funcţia de membru al Guvernului este incompatibilă cu exercitarea oricărei alte funcţii retribuite.
(2) Alte incompatibilităţi se stabilesc prin lege organică.
Funcţia de membru al Guvernului încetează în caz de demisie, de revocare, de incompatibilitate sau de deces.
(1) Prim-ministrul conduce Guvernul şi coordonează activitatea membrilor acestuia, respectînd atribuţiile ce le revin.
(2) În cazul imposibilităţii Prim-ministrului de a-şi exercita atribuţiile sau în cazul decesului acestuia, Preşedintele Republicii Moldova va desemna un alt membru al Guvernului ca Prim-ministru interimar pînă la formarea noului Guvern. Interimatul pe perioada imposibilităţii exercitării atribuţiilor încetează, dacă Prim-ministrul îşi reia activitatea în Guvern.
(3) În cazul demisiei Prim-ministrului, demisionează întregul Guvern.
(1) Guvernul adoptă hotărîri, ordonanţe şi dispoziţii.
(2) Hotărîrile se adoptă pentru organizarea executării legilor.
(3) Ordonanţele se emit în condiţiile articolului 106 ².
(4) Hotărîrile şi ordonanţele adoptate de Guvern se semnează de Prim-ministru, se contrasemnează de miniştrii care au obligaţia punerii lor în executare şi se publică în Monitorul Oficial al Republicii Moldova. Nepublicarea atrage inexistenţa hotărîrii sau ordonanţei.
(5) Dispoziţiile se emit de Prim-ministru pentru organizarea activităţii interne a Guvernului.
(1) Guvernul îşi exercită mandatul pînă la data validării alegerilor pentru un nou Parlament.
(2) Guvernul, în cazul exprimării votului de neîncredere de către Parlament, al demisiei Prim-ministrului sau în condiţiile alineatului (1), îndeplineşte numai funcţiile de administrare a treburilor publice, pînă la depunerea jurămîntului de către membrii noului Guvern.
(1) Guvernul este responsabil în faţa Parlamentului şi prezintă informaţiile şi documentele cerute de acesta, de comisiile lui şi de deputaţi.
(2) Membrii Guvernului au acces la lucrările Parlamentului. Dacă li se solicită prezenţa, participarea lor este obligatorie.
(1) Guvernul şi fiecare dintre membrii săi sînt obligaţi să răspundă la întrebările sau la interpelările formulate de deputaţi.
(2) Parlamentul poate adopta o moţiune prin care să-şi exprime poziţia faţă de obiectul interpelării.
(1) Parlamentul, la propunerea a cel puţin o pătrime din deputaţi, îşi poate exprima neîncrederea în Guvern, cu votul majorităţii deputaţilor.
(2) Iniţiativa de exprimare a neîncrederii se examinează după 3 zile de la data prezentării în Parlament.
(1) Guvernul îşi poate angaja răspunderea în faţa Parlamentului asupra unui program, unei declaraţii de politică generală sau unui proiect de lege.
(2) Guvernul este demis dacă moţiunea de cenzură, depusă în termen de 3 zile de la prezentarea programului, declaraţiei de politică generală sau proiectului de lege, a fost votată în condiţiile articolului 106.
(3) Dacă Guvernul nu a fost demis potrivit alineatului (2), proiectul de lege prezentat se consideră adoptat, iar programul sau declaraţia de politică generală devine obligatorie pentru Guvern.
(1) În vederea realizării programului de activitate al Guvernului, Parlamentul poate adopta, la propunerea acestuia, o lege specială de abilitare a Guvernului pentru a emite ordonanţe în domenii care nu fac obiectul legilor organice.
(2) Legea de abilitare va stabili, în mod obligatoriu, domeniul şi data pînă la care se pot emite ordonanţe.
(3) Ordonanţele intră în vigoare la data publicării, fără a fi promulgate.
(4) Dacă legea de abilitare o cere, ordonanţele se supun aprobării Parlamentului. Proiectul de lege privind aprobarea ordonanţelor se prezintă în termenul stabilit în legea de abilitare. Nerespectarea acestui termen atrage încetarea efectelor ordonanţei. Dacă Parlamentul nu respinge proiectul de lege privind aprobarea ordonanţelor, acestea rămîn în vigoare.
(5) După expirarea termenului stabilit pentru emiterea ordonanţelor, acestea pot fi abrogate, suspendate sau modificate numai prin lege.
(1) Organele centrale de specialitate ale statului sînt ministerele. Ele traduc în viaţă, în temeiul legii, politica Guvernului, hotărîrile şi dispoziţiile lui, conduc domeniile încredinţate şi sînt responsabile de activitatea lor.
(2) În scopul conducerii, coordonării şi exercitării controlului în domeniul organizării economiei şi în alte domenii care nu intră nemijlocit în atribuţiile ministerelor, se înfiinţează, în condiţiile legii, şi alte autorităţi administrative.
(1) Forţele armate sînt subordonate exclusiv voinţei poporului pentru garantarea suveranităţii, a independenţei şi a unităţii, a integrităţii teritoriale a ţării şi a democraţiei constituţionale.
(2) Structura sistemului naţional de apărare se stabileşte prin lege organică.
(1) Administraţia publică în unităţile administrativ-teritoriale se întemeiază pe principiile autonomiei locale, ale descentralizării serviciilor publice, ale eligibilităţii autorităţilor administraţiei publice locale şi ale consultării cetăţenilor în problemele locale de interes deosebit.
(2) Autonomia priveşte atît organizarea şi funcţionarea administraţiei publice locale, cît şi gestiunea colectivităţilor pe care le reprezintă.
(3) Aplicarea principiilor enunţate nu poate afecta caracterul de stat unitar.
(1) Teritoriul Republicii Moldova este organizat, sub aspect administrativ, în sate, oraşe, raioane şi unitatea teritorială autonomă Găgăuzia. În condiţiile legii, unele oraşe pot fi declarate municipii.
(2) Localităţilor din stînga Nistrului le pot fi atribuite forme şi condiţii speciale de autonomie în conformitate cu statutul special adoptat prin lege organică.
(3) Statutul capitalei Republicii Moldova oraşul Chişinău se reglementează prin lege organică.
(1) Găgăuzia este o unitate teritorială autonomă cu un statut special care, fiind o formă de autodeterminare a găgăuzilor, este parte integrantă şi inalienabilă a Republicii Moldova şi soluţionează de sine stătător, în limitele competenţei sale, potrivit prevederilor Constituţiei Republicii Moldova, în interesul întregii populaţii, problemele cu caracter politic, economic şi cultural.
(2) Pe teritoriul unităţii teritoriale autonome Găgăuzia sînt garantate toate drepturile şi libertăţile prevăzute de Constituţia şi legislaţia Republicii Moldova.
(3) În unitatea teritorială autonomă Găgăuzia activează organe reprezentative şi executive potrivit legii.
(4) Pămîntul, subsolul, apele, regnul vegetal şi cel animal, alte resurse naturale aflate pe teritoriul unităţii teritoriale autonome Găgăuzia sînt proprietate a poporului Republicii Moldova şi constituie totodată baza economică a Găgăuziei.
(5) Bugetul unităţii teritoriale autonome Găgăuzia se formează în conformitate cu normele stabilite în legea care reglementează statutul special al Găgăuziei.
(6) Controlul asupra respectării legislaţiei Republicii Moldova în unitatea teritorială autonomă Găgăuzia se exercită de Guvern, în condiţiile legii.
(7) Legea organică care reglementează statutul special al unităţii teritoriale autonome Găgăuzia poate fi modificată cu votul a trei cincimi din numărul deputaţilor aleşi în Parlament.
(1) Autorităţile administraţiei publice, prin care se exercită autonomia locală în sate şi în oraşe, sînt consiliile locale alese şi primarii aleşi.
(2) Consiliile locale şi primarii activează, în condiţiile legii, ca autorităţi administrative autonome şi rezolvă treburile publice din sate şi oraşe.
(3) Modul de alegere a consiliilor locale şi a primarilor, precum şi atribuţiile lor, este stabilit de lege.
(1) Consiliul raional coordonează activitatea consiliilor săteşti şi orăşeneşti în vederea realizării serviciilor publice de interes raional.
(2) Consiliul raional este ales şi funcţionează în condiţiile legii.
(3) Raporturile dintre autorităţile publice locale au la bază principiile autonomiei, legalităţii şi colaborării în rezolvarea problemelor comune.

Justiţia se înfăptuieşte în numele legii numai de instanţele judecătoreşti.
(1) Justiţia se înfăptuieşte prin Curtea Supremă de Justiţie, prin curţile de apel şi prin judecătorii.
(2) Pentru anumite categorii de cauze pot funcţiona, potrivit legii, judecătorii specializate.
(3) Înfiinţarea de instanţe extraordinare este interzisă.
(4) Organizarea instanţelor judecătoreşti, competenţa acestora şi procedura de judecată sînt stabilite prin lege organică.
(1) Judecătorii instanţelor judecătoreşti sînt independenţi, imparţiali şi inamovibili, potrivit legii.
(2) Judecătorii instanţelor judecătoreşti se numesc în funcţie de Preşedintele Republicii Moldova, la propunerea Consiliului Superior al Magistraturii, în condiţiile legii. Judecătorii care au susţinut concursul sînt numiţi în funcţie pentru prima dată pe un termen de 5 ani. După expirarea termenului de 5 ani, judecătorii vor fi numiţi în funcţie pînă la atingerea plafonului de vîrstă, stabilit în condiţiile legii.
(3) Preşedinţii şi vicepreşedinţii instanţelor judecătoreşti sînt numiţi în funcţie de Preşedintele Republicii Moldova, la propunerea Consiliului Superior al Magistraturii, pe un termen de 4 ani.
(4) Preşedintele, vicepreşedinţii şi judecătorii Curţii Supreme de Justiţie sînt numiţi în funcţie de Parlament la propunerea Consiliului Superior al Magistraturii. Ei trebuie să aibă o vechime în funcţia de judecător de cel puţin 10 ani.
(5) Promovarea şi transferarea judecătorilor se fac numai cu acordul acestora.
(6) Sancţionarea judecătorilor se face în conformitate cu legea.
(7) Funcţia de judecător este incompatibilă cu exercitarea oricărei alte funcţii retribuite, cu excepţia activităţii didactice şi ştiinţifice.
În toate instanţele judecătoreşti şedinţele de judecată sînt publice. Judecarea proceselor în şedinţă închisă se admite numai în cazurile stabilite prin lege, cu respectarea tuturor regulilor de procedură.
(1) Procedura judiciară se desfăşoară în limba moldovenească.
(2) Persoanele care nu posedă sau nu vorbesc limba moldovenească au dreptul de a lua cunoştinţă de toate actele şi lucrările dosarului, de a vorbi în instanţă prin interpret.
(3) În condiţiile legii, procedura judiciară se poate efectua şi într-o limbă acceptabilă pentru majoritatea persoanelor care participă la proces.
Împotriva hotărîrilor judecătoreşti, părţile interesate şi organele de stat competente pot exercita căile de atac, în condiţiile legii.

Articolul 120 Caracterul obligatoriu al sentinţelor şi al altor

hotărîri judecătoreşti definitive

Este obligatorie respectarea sentinţelor şi a altor hotărîri definitive ale instanţelor judecătoreşti, precum şi colaborarea solicitată de acestea în timpul procesului, al executării sentinţelor şi a altor hotărîri judecătoreşti definitive.

Articolul 121 Resursele financiare ale instanţelor judecătoreşti,

indemnizaţia şi alte drepturi

(1) Resursele financiare ale instanţelor judecătoreşti sînt aprobate de Parlament şi sînt incluse în bugetul de stat.
(2) Indemnizaţiile şi alte drepturi ale judecătorilor sînt stabilite prin lege.
(3) Instanţele judecătoreşti dispun de poliţia pusă în serviciul lor.
(1) Consiliul Superior al Magistraturii este alcătuit din judecători şi profesori titulari aleşi pentru o durată de 4 ani.
(2) Din Consiliul Superior al Magistraturii fac parte de drept: Preşedintele Curţii Supreme de Justiţie, ministrul justiţiei şi Procurorul General.
(1) Consiliul Superior al Magistraturii asigură numirea, transferarea, detaşarea, promovarea în funcţie şi aplicarea de măsuri disciplinare faţă de judecători.
(2) Modul de organizare şi funcţionare al Consiliului Superior al Magistraturii se stabileşte prin lege organică.

[Art.124 în redacția LP256 din 25.11.16, MO415/29.11.16 art.845] [Art.125 în redacția LP256 din 25.11.16, MO415/29.11.16 art.845] [Art.125
(1) Procurorul General este numit în funcție de către Președintele Republicii Moldova, la propunerea Consiliului Superior al Procurorilor, pentru un mandat de 7 ani, care nu poate fi reînnoit.
(2) Procurorul General este demis din funcție de către Președintele Republicii Moldova, la propunerea Consiliului Superior al Procurorilor, în condițiile legii, pentru motive obiective și în temeiul unei proceduri transparente.
(3) Numirea, transferarea, promovarea și demiterea procurorilor ierarhic inferiori se efectuează de către Procurorul General, la propunerea Consiliului Superior al Procurorilor.

(1) Consiliul Superior al Procurorilor este garantul independenței și imparțialității procurorilor.
(2) Consiliul Superior al Procurorilor este constituit, în condițiile legii, din procurori aleși din cadrul procuraturilor de toate nivelurile și din reprezentanți ai altor autorități, instituții publice sau ai societății civile. Procurorii în cadrul Consiliului Superior al Procurorilor constituie o parte importantă.
(3) Consiliul Superior al Procurorilor asigură numirea, transferarea, promovarea în funcţie şi aplicarea măsurilor disciplinare faţă de procurori.
(4) Modul de organizare și funcționare a Consiliului Superior al Procurorilor se stabilește prin lege.
¹ introdus prin LP256 din 25.11.16, MO415/29.11.16 art.845]

(1) Economia Republicii Moldova este economie de piaţă, de orientare socială, bazată pe proprietatea privată şi pe proprietatea publică, antrenate în concurenţă liberă.
(2) Statul trebuie să asigure:
a) reglementarea activităţii economice şi administrarea proprietăţii publice ce-i aparţine în condiţiile legii;
b) libertatea comerţului şi activităţii de întreprinzător, protecţia concurenţei loiale, crearea unui cadru favorabil valorificării tuturor factorilor de producţie;
c) protejarea intereselor naţionale în activitatea economică, financiară şi valutară;
d) stimularea cercetărilor ştiinţifice;
e) exploatarea raţională a pămîntului şi a celorlalte resurse naturale, în concordanţă cu interesele naţionale;
f) refacerea şi protecţia mediului înconjurător, precum şi menţinerea echilibrului ecologic;
g) sporirea numărului de locuri de muncă, crearea condiţiilor pentru creşterea calităţii vieţii;
h) inviolabilitatea investiţiilor persoanelor fizice şi juridice, inclusiv străine.
(1) Statul ocroteşte proprietatea.
(2) Statul garantează realizarea dreptului de proprietate în formele solicitate de titular, dacă acestea nu vin în contradicţie cu interesele societăţii.
(3) Proprietatea publică aparţine statului sau unităţilor administrativ-teritoriale.
(4) Bogăţiile de orice natură ale subsolului, spaţiul aerian, apele şi pădurile folosite în interes public, resursele naturale ale zonei economice şi ale platoului continental, căile de comunicaţie, precum şi alte bunuri stabilite de lege, fac obiectul exclusiv al proprietăţii publice.
(1) În Republica Moldova este ocrotită proprietatea altor state, a organizaţiilor internaţionale, a cetăţenilor străini şi a apatrizilor.
(2) Modul şi condiţiile de exercitare a dreptului de proprietate al persoanelor fizice şi juridice străine, precum şi al apatrizilor, pe teritoriul Republicii Moldova sînt reglementate prin lege.
(1) Parlamentul aprobă direcţiile principale ale activităţii economice externe, principiile utilizării împrumuturilor şi creditelor străine.
(2) Guvernul asigură protejarea intereselor naţionale în activitatea economică externă, promovează politica liberului schimb sau politica protecţionistă, pornind de la interesele naţionale.
(1) Formarea, administrarea, utilizarea şi controlul resurselor financiare ale statului, ale unităţilor administrativ-teritoriale şi ale instituţiilor publice sînt reglementate prin lege.
(2) Moneda naţională a Republicii Moldova este leul moldovenesc.
(3) Dreptul exclusiv la emisia monetară aparţine Băncii Naţionale a Republicii Moldova. Emisia se efectuează conform deciziei Parlamentului.
(1) Bugetul public naţional cuprinde bugetul de stat, bugetul asigurărilor sociale de stat şi bugetele raioanelor, oraşelor şi satelor.
(2) Guvernul elaborează anual proiectul bugetului de stat şi bugetului asigurărilor sociale de stat, pe care le supune, separat, aprobării Parlamentului. În caz de formare a fondului extrabugetar, el se prezintă spre aprobare Parlamentului.
(3) Dacă bugetul de stat şi bugetul asigurărilor sociale de stat nu au fost adoptate prin lege cu cel puţin trei zile înainte de expirarea exerciţiului bugetar, se aplică în continuare bugetul de stat şi bugetul asigurărilor sociale de stat ale anului precedent, pînă la adoptarea noilor bugete.
(4) Orice propunere legislativă sau amendament care atrag majorarea sau reducerea veniturilor bugetare sau împrumuturilor, precum şi majorarea sau reducerea cheltuielilor bugetare pot fi adoptate numai după ce sînt acceptate de Guvern.
(5) Bugetele raioanelor, oraşelor şi satelor se elaborează, se aprobă şi se execută în condiţiile legii.
(6) Nici o cheltuială bugetară nu poate fi aprobată fără stabilirea sursei de finanţare.
(1) Impozitele, taxele şi orice venituri ale bugetului de stat şi ale bugetului asigurărilor sociale de stat, ale bugetelor raioanelor, oraşelor şi satelor se stabilesc, conform legii, de organele reprezentative respective.
(2) Orice alte prestări sînt interzise.
(1) Curtea de Conturi exercită controlul asupra modului de formare, de administrare şi de întrebuinţare a resurselor financiare publice.
(2) Curtea de Conturi este alcătuită din 7 membri.
(3) Preşedintele Curţii de Conturi este numit de Parlament, la propunerea Preşedintelui acestuia, pentru un termen de 5 ani. Membrii Curţii sînt numiţi de Parlament, la propunerea Preşedintelui acesteia.
(4) Curtea de Conturi prezintă anual Parlamentului un raport asupra administrării şi întrebuinţării resurselor financiare publice.
(5) Alte atribuţii, precum şi modul de organizare şi funcţionare a Curţii de Conturi, se stabilesc prin lege organică.
(1) Curtea Constituţională este unica autoritate de jurisdicţie constituţională în Republica Moldova.
(2) Curtea Constituţională este independentă de orice altă autoritate publică şi se supune numai Constituţiei.
(3) Curtea Constituţională garantează supremaţia Constituţiei, asigură realizarea principiului separării puterii de stat în putere legislativă, putere executivă şi putere judecătorească şi garantează responsabilitatea statului faţă de cetăţean şi a cetăţeanului faţă de stat.
(1) Curtea Constituţională:
a) exercită, la sesizare, controlul constituţionalităţii legilor şi hotărîrilor Parlamentului, a decretelor Preşedintelui Republicii Moldova, a hotărîrilor şi ordonanţelor Guvernului, precum şi a tratatelor internaţionale la care Republica Moldova este parte;
b) interpretează Constituţia;
c) se pronunţă asupra iniţiativelor de revizuire
a Constituţiei;
d) confirmă rezultatele referendumurilor republicane;
e) confirmă rezultatele alegerii Parlamentului şi a Preşedintelui Republicii Moldova;
f) constată circumstanţele care justifică dizolvarea Parlamentului, demiterea Preşedintelui Republicii Moldova sau interimatul funcţiei de Preşedinte, precum şi imposibilitatea Preşedintelui Republicii Moldova de a-şi exercita atribuţiile mai mult de 60 de zile;
g) rezolvă cazurile excepţionale de neconstituţionalitate a actelor juridice, sesizate de Curtea Supremă de Justiţie;
h) hotărăşte asupra chestiunilor care au ca obiect constituţionalitatea unui partid.
(2) Curtea Constituţională îşi desfăşoară activitatea din iniţiativa subiecţilor prevăzuţi de Legea cu privire la Curtea Constituţională.
(1) Curtea Constituţională se compune din 6 judecători, numiţi pentru un mandat de 6 ani.
(2) Doi judecători sînt numiţi de Parlament, doi de Guvern şi doi de Consiliul Superior al Magistraturii.
(3) Judecătorii Curții Constituţionale aleg, prin vot secret, preşedintele acesteia.
Judecătorii Curţii Constituţionale sînt inamovibili pe durata mandatului, independenţi şi se supun numai Constituţiei.
Judecătorii Curţii Constituţionale trebuie să aibă o pregătire juridică superioară, o înaltă competenţă profesională şi o vechime de cel puţin 15 ani în activitatea juridică, în învăţămîntul juridic sau în activitatea ştiinţifică.
Funcţia de judecător al Curţii Constituţionale este incompatibilă cu oricare altă funcţie publică sau privată retribuită, cu excepţia activităţii didactice şi ştiinţifice.
(1) Legile şi alte acte normative sau unele părţi ale acestora devin nule, din momentul adoptării hotărîrii corespunzătoare a Curţii Constituţionale.
(2) Hotărîrile Curţii Constituţionale sînt definitive şi nu pot fi atacate.
(1) Revizuirea Constituţiei poate fi iniţiată de:
a) un număr de cel puţin 200000 de cetăţeni ai Republicii Moldova cu drept de vot. Cetăţeni care iniţiază revizuirea Constituţiei trebuie să provină din cel puţin jumătate din unităţile administrativ-teritoriale de nivelul doi, iar în fiecare din ele trebuie să fie înregistrate cel puţin 20000 de semnături în sprijinul acestei iniţiative;
b) un număr de cel puţin o treime de deputaţi în Parlament;
c) Guvern.
(2) Proiectele de legi constituţionale vor fi prezentate Parlamentului numai împreună cu avizul Curţii Constituţionale, adoptat cu votul a cel puţin 4 judecători.
(1) Dispoziţiile privind caracterul suveran, independent şi unitar al statului, precum şi cele referitoare la neutralitatea permanentă a statului, pot fi revizuite numai cu aprobarea lor prin referendum, cu votul majorităţii cetăţenilor înscrişi în listele electorale.
(2) Nici o revizuire nu poate fi făcută, dacă are ca rezultat suprimarea drepturilor şi libertăţilor fundamentale ale cetăţenilor sau a garanţiilor acestora.
(3) Constituţia nu poate fi revizuită pe durata stării de urgenţă, de asediu şi de război.
(1) Parlamentul este în drept să adopte o lege cu privire la modificarea Constituţiei după cel puţin 6 luni de la data prezentării iniţiativei corespunzătoare. Legea se adoptă cu votul a două treimi din deputaţi.
(2) Dacă, de la prezentarea iniţiativei cu privire la modificarea Constituţiei, Parlamentul nu a adoptat timp de un an legea constituţională corespunzătoare, propunerea se consideră nulă.
(1) Prezenta Constituţie este adoptată de Parlament şi se promulgă de către Preşedintele Republicii Moldova în termen de 3 zile.
(2) Constituţia Republicii Moldova intră în vigoare la 27 august 1994. La aceeaşi dată, Constituţia Republicii Moldova din 15 aprilie 1978, cu modificările şi completările ulterioare, este în întregime abrogată.

(1) Legile şi celelalte acte normative rămîn în vigoare în măsura în care nu contravin prezentei Constituţii.
(2) Comisiile permanente ale Parlamentului, Guvernul, în decursul unui an de la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii, vor examina conformitatea legislaţiei cu Constituţia şi vor prezenta Parlamentului propunerile respective.

(1) Instituţiile de stat, existente la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii, rămîn în funcţiune pînă la constituirea unor instituţii noi.
(2) Parlamentul, constituit din 104 deputaţi, aleşi prin vot universal, egal, direct, secret şi liber exprimat, în condiţiile pluralismului politic şi pluripartitismului, conform Legii din 14 octombrie 1993 privind alegerea Parlamentului, rămîne în funcţiune pînă la expirarea mandatului, cu excepţia cazurilor prevăzute în prezenta Constituţie.
(3) Preşedintele Republicii Moldova, ales prin vot universal, egal, direct, secret şi liber exprimat, în condiţiile pluralismului politic şi pluripartitismului, pe un termen de 5 ani, conform Legii din 18 septembrie 1991 cu privire la alegerile Preşedintelui Republicii Moldova, rămîne în funcţiune pînă la expirarea mandatului pentru care a fost ales, cu excepţia cazurilor prevăzute în prezenta Constituţie.
(4) Guvernul, învestit în funcţie de către Parlament, rămîne în exercitarea împuternicirilor pînă la expirarea mandatului, cu excepţia cazurilor prevăzute în prezenta Constituţie.
(5) Organele locale ale puterii de stat şi ale administraţiei de stat rămîn în exercitarea împuternicirilor pînă la expirarea mandatului, cu excepţia cazurilor prevăzute în prezenta Constituţie.
(6) Asupra judecătorilor care, la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii, au o vechime în muncă în judecătorii de cel puţin 5 ani, se răsfrînge principiul inamovibilităţii, conform articolului 116 alineatul (1), printr-un decret al Preşedintelui Republicii Moldova, la propunerea ministrului justiţiei şi a Preşedintelui Judecătoriei Supreme.
(7) În decursul a 2 ani de la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii, sistemul instanţelor judecătoreşti va fi reorganizat, prin lege, conform articolului 115.

Prevederile articolului 25 alineatul (4), ce ţin de termenul arestării, nu se răsfrîng, pînă la 1 ianuarie 1995, asupra persoanelor care au comis infracţiuni grave prevăzute de articolul 7 ¹ din Codul penal.

(1) În decursul a 6 luni de la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii se înfiinţează Curtea Constituţională şi Curtea de Conturi.
(2) În prima componenţă a Curţii Constituţionale judecătorii din partea Consiliului Superior al Magistraturii sînt numiţi în funcţie de adunarea generală a judecătorilor populari şi a membrilor Judecătoriei Supreme.

Pînă la înfiinţarea Curţii Constituţionale, cazurile prevăzute în articolul 135 al prezentei Constituţii pot fi soluţionate, din iniţiativa Parlamentului, de către Judecătoria Supremă.

(1) Legea din 1 septembrie 1989 cu privire la funcţionarea limbilor vorbite pe teritoriul Republicii Moldova rămîne în vigoare în măsura în care nu contravine prezentei Constituţii.
(2) Sus-numita lege poate fi modificată în decursul a 7 ani de la data intrării în vigoare a prezentei Constituţii, cu votul a cel puţin două treimi din deputaţi.

Titlul VII, Dispoziţii finale şi tranzitorii, se consideră parte integrantă a prezentei Constituţii şi reglementează problemele ce ţin de intrarea ei în vigoare.

# data[].attributes.headline
Strategia de dezvoltare a Educației pentru anii 2014-2020

# data[].attributes.subject
Strategia de dezvoltare a Educației pentru anii 2014-2020

# data[].attributes.headline
Convenția cu privire la Drepturile copilului

# data[].attributes.subject
Convenția cu privire la Drepturile copilului

# data[].attributes.headline
Legea nr.338 privind Drepturile Copilului

# data[].attributes.subject
Legea nr.338 privind Drepturile Copilului