# data[].attributes.headline
מה נוכל ללמוד מהסבתא?

# data[].attributes.subject
מה נוכל ללמוד מהסבתא?

# data[].attributes.attachment_link.title
הבעיה של מירי - זגורי אימפריה

# data[].attributes.attachment_link.title
מהדורה 28 - הערכה

# data[].attributes.attachment_link.description
מהדורה 28 - הערכה

# data[].attributes.attachment_link.title
הערכת מנהלים תשפב

# data[].attributes.headline
שיחות משוב צוותיות

# data[].attributes.subject
שיחות משוב צוותיות

# data[].attributes.body
משוב אישי לתלמידי חטיבת הביניים- המשוב מהווה את הבסיס לשיחה עם המחנך/מחנכת ומצורף לתעודה בסיום המחצית.

# data[].attributes.attachment_link.title
משוב אישי חטיבת ביניים

# data[].attributes.body
משוב אישי לתלמידי החטיבה העליונה- המשוב מהווה את הבסיס לשיחה עם המחנך/מחנכת ומצורף לתעודה בסיום המחצית.

# data[].attributes.attachment_link.title
משוב אישי חטיבה עליונה

# data[].attributes.headline
מסתתר פה סיפור נפלא של חורחה בוקאי, על היכולת להכיל אמת 

# data[].attributes.subject
מסתתר פה סיפור נפלא של חורחה בוקאי, על היכולת להכיל אמת 

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
השרון פוסט | חדשות השרון

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
עם יד על הלב - האמנם אנחנו תמיד מעוניינים לשמוע או להשמיע את האמת? האם אנחנו באמת מוכנים להתמודד עמה? מדוע בכלל יש לנו צורך להסתיר, או לשקר ואיך זה קשור למחיר שאנחנו חוששים לשלם על אמירת האמת?
שקר או אמת - במה נבחר??

נדמה לי, שאיש מאיתנו לא יוכל לטעון כי מעולם לא שיקר ומעולם לא הסתיר דבר מה. כל ילד צעיר ורך בשנים לומד מהר מאוד, כי שקר או הסתרת האמת הם לעתים תנאי להישרדות, אפילו בתוך המשפחה. המסקנות הראשוניות אודות 'תנאי ההישרדות' הסובייקטיביים שלנו, מוטבעות בכל תא מגופנו כבר מיומנו הראשון בעולם, אם לא לפני כן. את ההטבעות הללו אנו לוקחים עמנו למסע חיינו. הן הופכות להיות המסגרת הקובעת מה נכון עבורנו לומר ולעשות ומה לא.

אף אדם לא נולד שקרן. החיים החברתיים ומורכבותם מלמדים אותנו לשקר.

תהליכי הלמידה שלנו מהירים ומופלאים. בעודנו זאטוטים, התלויים תלות מוחלטת בעולם המבוגרים, אנו קולטים ומפנימים כיצד נכון לנו להתנהג כדי להרגיש נאהבים, מוערכים, או לפחות נסבלים. אנחנו קולטים ומבינים בכלים שיש לנו, כי ביטוי מלא ואותנטי של עצמנו לא תמיד מתקבל באהדה ובהערכה.

כדי שלא לסכן את עצמנו באבדן אהבה והערכה מצד האנשים המשמעותיים בחיינו וגרוע מכך, אבדן של תחושת שייכות מלאה ויציבה, אנו ממהרים ללמוד מהם התנאים הנכונים עבורנו כדי לשרוד. שמירה על תנאים אלו תבטיח את מקומנו בעולם. חריגה מהם תהווה סיכון.

מכאן, הדרך לשקרים והסתרות קלה ומהירה. כל פעם שנרשה לעצמנו להיות אותנטיים, לחרוג מ'הנכון' ואולי אפילו למרוד (רק מפני שאנחנו נורמליים...) אנו עלולים לחוש צורך להסתיר את מעשינו, או לשקר בגינם, כדי 'לצאת בסדר'. לשמר את התדמית ולא לשלם את המחיר.

מספר הסיפור על איש אחד שטייל ברחובותיה הצרים של עיר קטנה עד שמצא עצמו מול חנות צנועה בעלת סככה לבנה. כשהתקרב לחלון הראווה והשקיף פנימה, ראה רק מוט עם שלט קטן שעליו היה כתוב:

מופתע ומסוקרן נכנס פנימה ושאל את הגברת שבדלפק הראשי: "סליחה, כאן מוכרים אמת?"
"כן, אדוני. איזו אמת אתה מחפש? אמת חלקית, אמת יחסית, אמת סטטיסטית, אמת מוחלטת?"
אכן, מכרו שם אמת! הוא מעולם לא העלה בדעתו שזה אפשרי. כמה נפלא!

"אמת מוחלטת" ענה האיש בלי היסוס. "אני כל כך עייף משקרים וזיופים", חשב לעצמו. "אני לא רוצה יותר הכללות או הצטדקויות, שקרים או בגידות".

"אמת מוחלטת!" חזר בתוקף.

"אם כך, אדוני. בוא אחרי". הגברת ליוותה את הלקוח למחלקה אחרת, אל זבן חמור סבר ואמרה: "האדון ישרת אותך". הזבן התקרב לעברו והאיש אמר כי הוא מעוניין לקנות אמת מוחלטת.

"סלח לי, אדוני", אמר הזבן, "אבל האם אדוני יודע מה המחיר?"
"לא. מהו?" ענה האיש, אך למעשה, ידע שהוא מוכן לשלם כל מה שיידרש תמורת האמת המוחלטת.
"אם תיקח אותה," אמר הזבן, "המחיר הוא שלעולם לא תחיה עוד בשקט."

צמרמורת עברה בגבו של האיש. הוא מעולם לא העלה בדעתו שהמחיר יהיה גבוה כל כך.
"תוד... תודה... סליחה..." הוא מלמל. אחר-כך הסתובב ויצא מהחנות בראש מורכן.

בעזבו את החנות חש עצב. הוא נוכח שעדיין אינו בשל לאמת המוחלטת. הוא עדיין זקוק לשקרים אחדים למצוא בהם מפלט, לכמה הצטדקויות כדי שלא יצטרך להתמודד עם עצמו...
"אולי בעתיד," חשב וניחם את עצמו...

למרות שאנחנו מספרים לעצמנו שאנחנו רוצים את אמת כולה, כשהיא מגיעה, לא פעם אנחנו מגלים שאין לנו כוחות ודרך להכיל אותה.

לא ניתן כמובן, לצדד בשקרים ובהסתרות, או להצדיקם, אך כן ניתן להבין כיצד ומדוע הם נוצרים. 'שקרים לבנים' אנחנו מכנים את השקרים שהצלחנו להצדיק. הלבנו אותם כדי להרגיש יותר נוח. להשקיט את הדיסוננס שנוצר בתוכנו, וכדי לא להתמודד עם תוצאות האמת.

היה ובחר אדם לפעול שלא בהתאם לכללים ולתנאי ההישרדות המוכרים לו, הרי שנכנס לאזור מסוכן. אזור בו הוא עלול לשלם על בחירתו. 'קסם השקר' עשוי להוות פיתרון. הוא מייצר את המסווה הדרוש ואת רשת ההגנה הנחוצה.

העניין הוא, שגם אם נסכים כי שקרים והסתרות הם חלק ממציאות קיימת, עדיין נתקשה לגלות סובלנות ואפילו נהפוך לא פעם תוקפניים ואלימים, במצבים בהם אנו מתוודעים לעובדה המרה ששיקרו לנו.

כאשר משקרים לנו, אנחנו נסערים מחוויה של אכזבה, תיסכול, זלזול וכד'. ככל שמידת הקרבה של המשקר גדולה יותר, כך הכאב והכעס הנלווה גדולים יותר. אנו נוטים לשכוח כי השקר, כמעט אף פעם לא נוצר מתוך כוונה לפגוע בנו. בדרך כלל, הוא לא נגדנו. הוא נוצר כדי להגן על המשקר עצמו מפני תגובתנו הצפויה לאמת. תגובה ממנה הוא רוצה להימנע.

בחירה בשקר היא בחירה בוויתור על אחדות בין אמירותיו ועמדותיו של אדם לבין מעשיו. כביכול, אחיזה במקל בשני קצותיו - לפעול בניגוד לכללים, אך להיחשב כנאמן להם, באמצעות שקרים והסתרות. אלא מאי, שקרים רבים מתגלים בסופו של יום.

למרבה הצער, אנשים רבים הופכים את השקר לדרך חיים. לגשר בין התדמית שיצרו לעצמם לבין הדרך בה הם נוהגים ומתנהלים. השקר מסייע בשמירת התדמית והשגת רווחים מסוגים שונים, ראה ערך ממשלה, משטרה וכיו"ב במדינתנו הקטנה והקורסת.

איך לא נזדקק לשקרים והסתרות?

ככל שאדם יותר בטוח ושלם עם דרכו, עם בחירותיו ועם מעשיו והעצמי שלו פחות פגיע, הוא פחות חושש מתגובות לא אוהדות כלפיו. קל לו יותר לתת ביטוי אותנטי לרצונותיו, צרכיו, דעותיו וכד' מבלי לחוש צורך להסתירם.

עלינו, המבוגרים האחראים, להבין שהאחריות לגדל ילדים עם תחושת ערך פנימית בריאה וחזקה וביטחון עצמי במקומם ובשייכותם, חלה עלינו. עמדות פנימיות אלו נבנות אצלם אל מול תגובותינו למעשיהם ולהתנהגותם. המסקנות שיסיקו לגבי מידת ההכלה וההבנה שלנו כלפיהם, או לגבי מהירות השיפוט והביקורת שלנו למעשיהם, יקבעו את המקום בו יעבור הגבול בין שקר לאמת.

ככל שהתלות שיחוו בין אהבתנו והערכתנו אליהם לבין מידת עמידתם בתכתיבים שלנו תהיה גדולה יותר, כך תקטן מידת ההעזה שיגלו לעשות, להתנסות ולומר את האמת שלהם. ילד החושש מתגובות של כעס, זלזול, השפלה או אבדן אהבה עלול לפתח אישיות מרצה וכנועה, או שיפתח דרכים יצירתיות להסתיר ולשקר.

ולגבי עצמנו, בפעם הבאה שהאינסטינקט שלנו יורה לנו לשקר, או להסתיר דבר מה, בואו נעצור ונבדוק את עצמנו. את מי אנחנו עומדים לשקר? עד כמה אדם זה קרוב אלינו? מה עלול לקרות ליחסים בינינו כאשר תיוודע האמת? האם הקשר בינינו מושתת על אמת וכנות? האם חשוב לי שאמת תימצא בבסיס הקשר?

אולי לא במקרה המילה קשר והמילה שקר בנויות מאותן אותיות.

נכון, יש אמיתות שקשה לחשוף. נדרשת עבורן לא מעט העזה, אך שקר בתוך קשר קשה לא פחות. הוא זולל אנרגיות לשם שמירתו וחי בתוך מערכת היחסים כפצצה מתקתקת.

תמר צ'יש M.A. - פסיכותרפיסטית מוסמכת, בעלת קליניקה פרטית במרכז כפ"ס וברמת-אביב לטיפול וייעוץ אישי וזוגי מפגשי "טנדו" ייחודיים קצרי מועד לזוגות, הדרכה ממוקדת למטפלים ומחנכים בעבודה עם טכניקות הבעתיות בטיפול ובהוראה.
עובדת בגישה אינטגרטיבית עם דגש על פסיכותרפיה ממוקדת בגישה מערכתית-הוליסטית, הגישה האדלריאנית ושילוב מודלים הבעתיים;

מרצה במכללת רידמן; מנחת קבוצות מוסמכת; יועצת ומנחה בתחום המיני-חברתי (סדנאות, הרצאות וייעוץ אישי); מאמנת מוסמכת; דוברת שפת סימנים ישראלית.
בעלת ניסיון בייעוץ וטיפול רגשי-נפשי לחולי טרשת נפוצה ובני משפחותיהם.

טל': 052-5054204, מייל: tamarachass@gmail.com

# data[].attributes.attachment_link.description
עם יד על הלב - האמנם אנחנו תמיד מעוניינים לשמוע או להשמיע את האמת? האם אנחנו באמת מוכנים להתמודד עמה? מדוע בכלל יש לנו צורך להסתיר, או לשקר ואיך זה קשור למחיר שאנחנו חוששים לשלם על אמירת האמת? שקר או אמת - במה נבחר??

# data[].attributes.headline
עיקרון המשוב של ברנקו וייס

# data[].attributes.subject
עיקרון המשוב של ברנקו וייס

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ברק ברבי הוא המנהל הפדגוגי של תכנית "פורצי דרך תל אביב", מנחה ומפתח במו"פ של מכון ברנקו וייס; מורה למתמטיקה ולפיזיקה, העוסק בחקירה ובגיבוש של עקרונות היסוד של הפדגוגיה; חבר בצוות PENZA - מעבדה תפיסתית, עוסק בהכשרות של אנשי חינוך ושל אנשים בכלל, בארץ ובעולם.

עיקרון המשוב

מתוך: " תשעה עקרונות פדגוגיים להוראה משמעותית"

המשוב נוכח כמעט בכל סיטואציה אנושית. המשוב, מגוון הדרכים שבהן אדם או קהילה מגיבים על מעשינו, הוא מנוע חשוב ומרכזי ללמידה ולבניית אישיות וזהות. הקהילה או פרטים בתוכה נותנים לנו משוב בלתי פוסק על התנהגויות, דעות, אופני לבוש וסגנון, ידע, כישרון ומיומנות. משובים עשויים להיות מודעים ומתוכננים או מקריים וספונטניים. מישהו עשוי להשמיע את עמדתו הפוליטית בסיטואציה חברתית, אחר עשוי לומר לו את דעתו על עמדתו ואף על המגבלות האפשריות שלה. מתוך כל אלו מתפתחת עמדה מגובשת יותר, ברורה יותר ועשירה יותר. מישהו משתוקק להיות זמר. הוא שר בפני קבוצת חברים או בפני העולם כולו באחת מאותן תכניות כישרונות. המשוב עשוי לרומם אותו ועשוי לרסק אותו. המשוב הוא מפתח מרכזי בכינון הזהות ובהעצמתה.

מעבר לתכניו של המשוב, להיעדרו עשויה להיות השפעה דרמטית. היעדרו של משוב יוצר קושי ממשי בהתפתחות הידע ובגיבוש הידע, אך הוא גם מסמל התעלמות או אדישות - הוא מהווה השפלה וביטול של האדם. אך מה קורה בכיתה? האם ישנה מידה מספקת של משוב לעבודות התלמידים, לידע שלהם, לתהליכי הלמידה שלהם ולהתפתחות זהותם? נדמה שהתשובה היא שלילית. כמה מוזר שתהליך כה טבעי של למידה, אינו נוכח כמעט במקום שכל עניינו הוא למידה.

בשנים האחרונות הולכת וגוברת הכרה בחשיבות המשוב בתהליך הפדגוגי. מחקרים רבים חושפים שישנם גם משובים בלתי מודעים שיש להם השפעה מרחיקת לכת על למידת התלמידים ועל יצירת הזהות הפדגוגית והאישית שלהם. כך, למשל, מתברר שבמרבית הפעמים משובים מהווים הערכה של תשובות התלמיד, אך אינם משמשים כמנוף ללמידה חדשה. לפיכך יש חשיבות גדולה לא רק למתן משובים, אלא למודעות ולתכנון של משובים אפקטיביים ומקדמי ולמידה. בדרך כלל המשובים מתרחשים ב"זמן אמת" (זמן השיעור) וקובעים את אופי השיח בכיתה (למשל, מהווים בסיס לשיח דיאלוגי). הם ניזונים מהדיאלוג בכיתה ומזינים אותו, ומתייחסים לתגובות השונות של התלמידים כהזדמנויות פדגוגיות - טעויות, שאלות, תשובות חלקיות ורגעים מכוננים. כל אלו הם מפתחות למשוב על גווניו, שמאפשר זיהוי כשלים ייחודיים לצד הזדמנות להבנת עולמו הייחודי של התלמיד. ישנו גם משוב לתוצרי תלמידים שלא ב"זמן אמת" (זמן השיעור), כגון: בחינות, עבודות, חיבורים וסיפורים. במקרים רבים, המשובים הללו אינם מיטביים לקידום התלמיד. ציון הוא משוב מוגבל.

למשוב יש גם חשיבות ערכית מהמעלה הראשונה. משוב מכוון ומודע הוא פעולה של הכרה ושל נראות. הוא התרופה לאדישות אפשרית של התלמיד או לניתוק שלו וממנו. אמנם חשוב לזכור שמשוב עלול להרתיע. יש במשוב ממד של ביקורת, של חשיפה, של פגיעה אפשרית בערך העצמי. המשוב יכול לתקן, אך גם להחליש. אבל, בין כך ובין כך, ערכו גבוה מהתעלמות ואדישות. חִשבו למשל על תחושתו של האדם אשר מציג לעולם תוצר מסוים - שיר, יצירת אמנות, סרט, דעה. לצד תגובות רעות, עשויות להיות גם תגובות טובות. לשתיהן יש משקל בתהליך הלמידה וההתקדמות האישית. אולם התעלמות או אדישות מוחלטת היא גרועה מכול - היא מנתקת את האדם מקהילתו, ובסופו של דבר אפילו מעצמו ומייעודו. אולי לכך התכוון היינריך היינה בשירו: "אך זו שיותר מכולם / עינתה וגרמה דאבה / אותי לא שנאה מעולם / ומעולם אותי לא אהבה".

למה משוב חשוב?

1. בלי משוב אי אפשר ללמוד. המשוב אחראי לחולל תהליכי המשך למידה המותאמים לאמירה או לפעולה שממשבים.

2. משוב הכרחי לתחושת ערך ומשמעות - הגיבו לי, משמע רואים אותי.

מכאן, למשוב חשיבות בשני ממדים - בממד הפדגוגי ובממד הערכי-רגשי. אך, כאמור, שני הממדים הם בעלי שיבות רבה ביצירת משמעות וצמיחה.

על הממד הערכי-רגשי של המשוב או המשוב כמייצר מציאות

בסרטון זה מרחיב ברק ברבי על משוב מהסוג השלישי - משוב המספר לאדם משהו על עצמו.

ברק מקדים ושואל לגבי משוב מסוג זה - איך אני יודע את מה שאני אומר במשוב? האם מה שאני אומר אכן נכון? מה תרומת דבריי למקבל המשוב?

התשובה לשאלות אלה מראה את כוחו של המשוב כמייצר מציאות.

ברק מונה בשלושה סוגים של משוב -

1. נותנת המשוב מספרת למקבל המשוב משהו על עצמה

2. נותנת המשוב מספרת למקבל המשוב מה דעתה כמומחית בתחום

3. נותנת המשוב מספרת למקבל המשוב משהו על עצמו

מתוך הדוגמאות שנותן ברק לסוגי המשוב השונים (ראו הקישור בצד) ניתן להיווכח כי "משוב כזה המספר למישהו על עצמו באמת פלא מה זה עושה ... ברור למי שמקבל משוב כזה שרואים אותו, וכשרואים אותך זה יוצר אצלך ביטחון, וכשיש לך ביטחון - אתה יכול לצמוח, יש לך איפה, יש לך מרחב לצמוח בו".

בסרטון שבקישור משתפת חן מילר מניסיונה ונותנת דוגמה איך מתן משוב חוזר ונשנה לילד על תכונה שהיא בחרה להתמקד בה יוצר אצל הילד אמונה שיש לו תכונה זו ורצון להמשיך ולחזקה.

המשוב בהיבט פסיכולוגי

היינץ קוהוט, פסיכולוג ופסיכיאטר, ממייסדי זרם פסיכולוגיית העצמי בפסיכולוגיה, ואחד מהתיאורטיקנים החשובים בתחומי הפסיכולוגיה של הילד, טען כי הילד זקוק לשני תנאים בסיסיים על מנת להתפתח באופן חיובי ובריא מבחינה נפשית (ראו ברמן וכספי, "הפסיכולוגיה של העצמי - קוהוט" באוסף המקורות).

ראשית, הילד צריך שיקוף (mirroring) לתכונותיו החיוביות. "אתה יפה", "אתה מוצלח", "אתה מופלא". כשאנחנו משקפים לילד את עצמו בעינינו, החוויה הקיומית הראשונית שלו היא כי האחר המשמעותי רואה אותו כבעל ערך, וכך הוא מפתח זהות ודימוי עצמי חיוביים.

הדבר השני אשר לו זקוק הילד, לפי קוהוט, הוא דמויות להזדהות ולהערצה. תהליכי האידיאליזציה של הדמויות המשמעותיות של הילד משליכים חזרה על הדימוי העצמי של הילד. אם אבא שלי חזק ואבא שלי רואה אותי ומשקף לי את איכויותיי, כנראה גם אני חזק. אם אמא שלי הכי טובה, גם אני הכי טוב. זוהי דרך החשיבה של ילדים, במיוחד של ילדים צעירים שעדיין לא חשים נפרדים מהזהות ומהבחירות של הוריהם.

הצורך הראשוני והקיומי של כל אחד מאתנו בנראות, ממשיך להתקיים בתוכנו, ברמה כזו או אחרת, לאורך כל שנות חיינו. גם אלו מאתנו שקיבלו מנות מספקות של נראות ואידאליזציה במהלך התפתחותם עדיין זקוקים לחוויה כי האחר המשמעותי להם רואה אותם. ברמה כזו או אחרת, חוויית הנראות היא החמצן הרגשי שלנו.

לפני הכול, משוב מספק חוויה של נראות. כשאני נותן לך משוב אני רואה אותך. אכפת לי ממך. אתה בעל ערך ובעל משמעות עבורי. המשוב, מעבר לתרומתו הראשונה במעלה לקידום הלמידה, הוא תנאי בסיסי לכינון הזהות של התלמיד. פעולת השיקוף שבמשוב היא "האור והמים" עבור הצמיחה הרגשית שלו. (מתוך: מודל מורים מובילים, חוברת למנחה, בהוצאת מכון ברנקו וייס ומרכז מיטיב).

מהו משוב שעוזר ומצמיח?

משוב טוב הוא כזה המשדר למקבל המשוב שרואים אותו. לכן, גם ביטוי אמפתיה מהווה סוג של משוב, ולדברי ברק ברבי "אמפתיה היא בת משפחה של משובים".

משוב טוב הוא גם זה הנגזר מהמטרה ומתייחס אליה. "ייעוץ, הערכה, ציונים - אף אחד מהם אינו מספק לתלמידים את המידע הנחוץ להם למימוש מטרותיהם" (וויגינס).

במאמרו שבעה מפתתחות למשוב אפקטיבי מציע וויגנס מפתחות למשוב טוב הם:

1- מתייחס למטרות הלמידה
2- מוחשי ובהיר
3- מעשי
4- ידידותי למשתמש (ספציפי ואישי)
5- מתוזמן היטב
6- מתמיד
7- עקבי

המשוב נגזר ממטרות הלמידה

סוזן ברוקהרט מדגישה בפתח מאמרה איך להימנע ממשוב לא אפקטיבי:

"לפני מתן המשוב, תלמידים צריכים לדעת מה הם מנסים ללמוד. מטרות למידה הן תיאורים ידידותיים לתלמיד - שיכולים להינתן כמילים, ציורים או פעולות, או כשילוב של כל אלה - של מה שאתם מתכוונים שתלמידיכם ילמדו או ישיגו בשיעור. המטרות קשורות לביצוע או להבנה - משהו שהתלמיד עושה בפועל בחתירה למטרה - כמו גם לקריטריונים נלווים של עבודה טובה, המשמשים את התלמידים לאומדן התקדמותם אל עבר המטרה.

המשוב לא יעשה את עבודתו אם התלמידים לא ינסו להשיג את מטרת למידה - או אם לא ידעו מהי המטרה, או אם לא יהיה להם אכפת ממנה. במקרה זה, מידע הוא תשובה לשאלה שהתלמידים אינם שואלים. משוב בלא מטרת למידה אינו אלא מישהו שאומר לכם מה לעשות."

ג'ון הטי אף הוא כותב במאמרו דע את השפעתך:

" מטרת המשוב היא לצמצם את הפער בין המקום שבו התלמידים נמצאים כעת, לבין המקום שבו הם צריכים להיות. המורה צריך אפוא לדעת עם איזה מטען מגיעים התלמידים לכל שיעור, ולהבהיר להם כיצד תיראה הצלחה. ... כאשר תלמידים רואים בעיני רוחם יעד ברור, גדלים הסיכויים שיחפשו משוב ויקשיבו לו באופן פעיל."

משוב כחוויה סובייקטיבית ובעיית הציונים

כאשר מורה מעריך מבחן, למשל, והוא בודק אותו באופן לא שיפוטי כלפי התלמיד - הוא בודק לגופו של עניין ולא לגופו של תלמיד - האם התלמיד מבין שלא הוא או אישיותו שעומדים למשפט, אלא המבחן הספציפי הזה?

התלמיד חווה את המשוב באופן סובייקטיבי. זוהי חוויה סובייקטיבית, שאינה קשורה למה שהמורה חשב כאשר נתן את המשוב שלו. נשאלת השאלה עד כמה הכוונות שלנו, העמוקות, יכולות להיות מובנות על ידי הנמען שלנו?

גם התלמיד וגם המורה חווים את ההוראה ולמידה באופן סובייקטיבי. מה שעובר בראשו של תלמיד וההיגיון המנחה אותו אינו נהיר וברור מאליו למורה. ייתכן שאמירה או מעשה של תלמיד יפורשו על ידי המורה, או על ידי חבריו לכיתה, כ"שטות", כאמירה מתריסה או סתם כחוסר ידיעה, אבל מבחינת התלמיד, היה בה היגיון - ההיגיון הפנימי שלו. כאן אנו נדרשים לעיקרון החסד. אם נשתמש בעיקרון החסד וננסה לברר ולהבין את ההיגיון שהביא את התלמיד לאמירה מסוימת גם נביע כבוד לתלמיד וניטע בו ביטחון להמשיך ולנסות וגם, כמורים, נוכל ללמוד על התפיסה של התלמיד את העניין. עיקרון החסד לקוח מתחום הפרשנות של טקסטים. על פי עיקרון זה, כשאנו פוגשים טקסט של אדם אחר (כתוב או דבור), עלינו להניח שהמחבר הוא אדם סביר - או לפחות אינו טיפש גמור. כלומר, אין לייחס לו טענה מגוחכת או היסק לגמרי לא סביר. על המקשיב לחתור להבין את הדברים מעבר לרובד הגלוי שלהם. (על פי יונתן ברג, לוגיקה יישומית. מתוך: מודל מורים מובילים, חוברת למנחה, הוצאת מכון ברנקו וייס ומרכז מיטיב).

בסרטון זה משתף ברק ברבי ברווח שניתן להפיק ממתן משוב בלשון רבים ולמעשה משוב לכלל הכיתה.

כלים למשוב בפיתוח המקצועי של מורים

משוב בשיח הכיתתי; מתוך אתר אבני ראשה. "צא ולמד" זה כולל בנוסף לרקע קצר גם עקרונות למשוב מקדם למידה, שאלות מנחות ללידה מתוך הנתונים וממצאי התצפית וכן טבלה לריכוז הממצאים ודוגמאות להם.

סדנא בנושא תצפית ומשוב; מתוך אתר משרד החינוך. דף זה כולל ידע תיאורטי לסדנה בנושא תצפית ומשוב (כולל קישור לפריט הבא).

שיח פדגוגי באמצעות תצפית ומשוב; מתוך אתר משרד החינוך. ערכת עזר זו כוללת הסברים קצרים, שאלות מנחות וטבלאות עזר לשיחה לפני תצפית בשיעור, תיעוד השיעור, שיחת משוב לאחר התצפית בשיעור, מסקנות מהשיח הפדגוגי, דוגמאות אפשריות לתיעוד התצפית.

כלים למשוב לתלמידים ובכלל

ששת כובעי החשיבה: השימוש בכובעים השונים בשיח פדגוגי ובשיחת משוב מאפשר לנותן המשוב להאיר היבטים שונים של משוב עבור מקבלו.

המשוב כחלק מהמערכת - דילן ויליאם כותב במאמר שבדומה לתרמוסטט המווסת את הטמפרטורה בחדר, משוב אפקטיבי מטפח אקלים תומך למידה. המאפיינים של משוב אפקטיבי הם:
- מתמקד במשימה ולא באגו מקבל המשוב
- מתמקד בהיבטים הנתונים לשליטתו של מקבל המשוב
- מצריך יותר עבודה ממקבל המשוב מאשר מהנותן

משוב בפיתוח המקצועי של מורים

לחלץ את ההוראה מדפוס הימ"מ
דפוס תקשורת ימ"מ - מורה יוזם, תלמידים משיבים, מורה מ עריך, הנפוץ בשיח בכיתות אך אינו מעודד צמיחת חשיבה עצמאית של התלמידים. שיח הממוקד במשוב בונה, משוב המספר לתלמיד על עצמו מעלה את השיח הכיתתי למדלול יציאה מדפוס הימ"מ ומכוון לחשיבה עצמית.

שיח פדגוגי - ד"ר קובי גוטרמן

חשוב להבחין בין שיח פדגוגי לבין הערכת מורים. מטרת השיח הפדגוגי היא לטפח את ההוראה, ולשם כך המנהל צופה במורה בכיתה ולאחר מכן משוחח אתו בהסתמך על חמישה יסודות המוצגים בסרטון: (א) אמון (ב) עקיבות (ג) אמפתיה (ד) ידע פדגוגי (ה) שפה. שיח פדגוגי מיטבי הוא כמו מר"ק חם: ממוקד, רפלקטיבי, קצר. מקור: גוטרמן, ק' (מרץ, 2010). שיח פדגוגי [וידאו]. אבני ראשה.

בשיחה על צפייה בשיעורי מורים מתייחסת שלומית כסלו להכנות הנדרשות מראש, לפני הצפיה, לצפייה עצמה ולמשוב לאחריה. שלומית נותנת מגוון עצות וכיוונים כיצד להפוך את הצפייה בשיעור למתנה למורה ולכלי להתפתחותו המקצועית. (מתוך ההשתלמות המקוונת של לב לדעת לרכזים פדגוגיים)

תהליך המשוב הוא תהליך חשוב מאין כמותו. יחד עם זאת פעמים רבות שיחת המשוב אינה קלה, הן למקבל המשוב, והן לנותן המשוב. בסרטון זה שתי דוגמאות לתהליך מתן משוב לאותה המורה בדרכים שונות ( הל"ב - היחידה לסימולציה בחינוך).

משוב לתלמידים

תנו זמן לחשוב. דגלאס פישר וננסי פריי טוענים שמורים אינם צריכים לתקן כל טעות וטעות שעושים תלמידיהם. הם מציעים כמה דרכים חכמות לחסוך זמן ולתת משוב מעולה.

חשוב על המשוב. ערן רון מאיר את חשיבות המשוב ביחסי מורה ותלמיד, ואת חשיבותו לשיפור תפקודו של המורה, ומונה כמה עצות שימושיות למתן משוב בונה ואפקטיבי. המאמר הופיע באתר "עת לדעת".

ג'ון הטי והלן טימפרלי בוחנים בסרטון זה אילו סוגים של משוב ותנאים מאפשרים ללמידה לפרוח, ואילו מגבילים את הצמיחה. הם מגדירים מהו משוב בונה, ומציגים ארבע רמות של משוב המשקפים משוב בונה - רמת המשימה, רמת התהליך, רמת הוויסות העצמי ורמת העצמי.

סוג: כלי חשיבה קהל יעד: מנהלים נושאים: פיתוח מקצועי

# data[].attributes.attachment_link.title
עיקרון המשוב - ברנקו וייס

# data[].attributes.attachment_link.description
משוב הוא מנוע מרכזי ללמידה ולבניית זהות הלומד מהו עיקרון המשוב? | כלים ושגרות | להרחבת הדעת | חזרה לשער העקרונות מהו משוב? ברק ברבי הוא המנהל הפדגוגי של תכנית "פורצי דרך תל אביב", מנחה ומפתח במו"פ של מכון ברנקו וייס; מורה למתמטיקה ולפיזיקה, העוסק בחקירה ובגיבוש של עקרונות היסוד של ...

# data[].attributes.attachment_link.title
מרפלקציה למשוב