# data[].attributes.body
Ud fra Mathiases historie, er det meningsfuldt at han er ekstra ængstelig for andres andres velbefindende pga. hans tidligere erfaring med at vigtige voksne kan forsvinde og kan få det dårligt, på en måde der inviterer ham ind i en overansvarlig rolle. Morens depression kan være en vedligeholdende faktor, hvorfor hendes situation også bør medtænkes i behandlingen.
1.	Skridt kunne være psykoedukation af mor og Mathias  omkring barn/voksen ansvar.
-Fokus på mor som mulig model for lav grad af ængstelighed.  
2.	Inddragelse af klasselærer ift. dennes voksenansvar for andre elever, så Mathias kan få en erfaring med at slippe ansvar. 
3.	Er dette ikke nok,  kan der iværksættes andre tiltag eks.     

# data[].attributes.body
å hendes forældre har kontaktet skolepsykologen, for at få Hannah i skole igen. Hannah fortæller skolepsykologen, at hun sjælendt forlader hjemmet uden sin mor eller far. Moren prøver ofte at få Hannah med ud at handle, men det kræver meget overtalelse, og Hannah ender tit med at blive siddende i bilen mens moren handler. Hannah fortæller at hun oplever åndenød og føler at hun skal dø, når hun kommer for langt væk hjemmefra. Når hun er væk hjemmefra, er hun meget opmærksom på udgange, så hun hurtigt kan komme hjem, hvis hun får åndenød. Hannahs mor fortæller at Hannah altid har været bange for at tage i skole og køre i bus alene, og at moren derfor altid har kørt hende i skole. Lige før sommerferien var Hannah på studietur i Paris, hvor hun blev væk fra sine klassekammerater mens de var inde i byen, siden dengang har Hannah fået åndenød og hjertebanken, når hun har været i skole, og da sommerferien var slut ville hun ikke i skole længere. Hendes veninder har været meget forstående, og de besøger hende flere gange om ugen, hvilket Hannah er meget glad for. Moren beskriver at hun selv har haft svært ved at være alene, da hun var yngre, og at hun også selv blev kørt i skole af sine forældre, da hun var barn.

Behandling: Hannah blev diagnosticeret med agorafobi, og blev i forbindelse med dette undervist i sin lidelse og hvordan behandlingen efterfølgende vil foregå. Hannah får derudover undervisning i vejrtrækningsøvelser, så hun får nogle redskaber til at styre hendes fysiologiske respons i form af hjertebanken og åndenød. Hannah har været glad for disse øvelser, og har indvilliget i at forsætte behandlingen og gradvist at blive eksponeret for at forlade huset alene. Sidenløbende med eksponeringen vil der være fokus på at kognitiv omstrukturering af hendes skemata, så Hannah forhåbentlig i fremtiden forsat vil kunne være i stand til at bevæge sig uden for. Hendes mor bliver også inddraget i behandlingen og er med til at støtte og rose Hannah, når hun gør fremskridt. Efter et års behandling har Hannah gjort store fremskridt, og er startet på HF og har fået en kæreste. Derudover udlever hun sin store passion for fridyk, og er i stand til at tage til undervisningen alene. Hendes mor er forsat en stor støtte for hende.
GRUPPE 6: SEPERATIONSANGST
GRUPPE 6: SEPERATIONSANGST
Bjørn på 7 år går i 1. klasse og har i mere end 4 uger næsten ikke været i skole. Han giver udtryk for ikke at ville i skole og fortæller om mavesmerter inden skole. Bjørn bor med begge sine forældre og to ældre søskende. Bjørn har gode venner og er generelt vellidt i skolen. Læreren giver udtryk for at der er en god social dynamik i hans 1. klasse. Han har legeaftaler, men ønsker at venner kommer på besøg hos ham frem for at tage ud til dem. Afleverignssituationen er meget vanskelig hvor han gerne skal bruge en time i SFO'en med en yndlingspædagog på at regulere sig ned inden skolestart. Bjørn har to søskende, som trives fint i institutionen. Bjørn har igennem sin barndom altid været svær at aflevere i institution og har haft mange sygedage pga. mavesmerter. Han udtrykker ofte inden ugens start frygt for at forældrende kommer til skade på vej på arbejde eller pludseligt bliver syge. Han er også plaget af søvnproblemer og forældrene har i en længere periode ladet ham sove hos dem, hvis han vågner op om natten. Forældrene har henover efter sommerferien talt meget åbent derhjemme om 2. bølge af Corona, og er bekymrede for deres jobs i restaurationsbranchen. Bjørn har det godt og er rask og glad i weekender og ferier hvor forældrene er hjemme.

Bjørn er tidligere blevet udredt for evt. helbredsproblemer i forbindelse med sine søvnproblemer og mavesmerter. Forældrene har nu henvendt sig til PPR for at få hjælp ift. Bjørns skolevægring og uvilje til at tage i skole.

Behandling:
Psykoedukation til familien med formålet om at informere forældrene om, at deres adfærd kan være med til at forstærke angsten. Dermed give forældrene en indsigt i, hvordan deres adfærd kan hjælpe til at mindske Bjørns angst. Snakke med Bjørn og fortælle om angsten, og hvilke redskaber han kan bruge til at mindske denne. Herudover kan man hjælpe Bjørn med nogle afslapningsøvelser, som han kan bruge i stresserende situationer. Man kan kontakte pædagogen og SFOen med henblik på at lære pædagogerne samme øvelser, som kan anvendes ved aflevering. Disse kan bruges til at gradvis nedsætte tiden for nedregulering før skolestart.

Derudover kan man på de andre punkter begynde gradvist at eksponere Bjørn for adskillelse af forældre. Et eksempel kan være, at moren

# data[].attributes.body
Mathias er 9 år gammel og bor sammen med sin mor og lillesøster i Hvidovre. Mathias har i løbet af det sidste år udvist en stor bekymring for sine klassekammerater og går højt op i at alle har det godt. Derudover er han begyndt at blive bange for om hans mor vender hjem, efter hun har været på arbejde. Mathias far forlod familien, da Mathias var 4 år og lillesøsteren 1 år. Mathias følte efterfølgende, at han skulle tage sig af sin mor og i højere grad hjælpe i hjemmet, idet moren sygemeldte sig fra arbejdet og udviklede en mindre depression. Efterfølgende har moren flere gange givet udtryk for, at hun ikke har kunne klare rollen som alene-mor, hvorfor Mathias har følt et stort behov for at hjælpe sin mor med at håndtere opgaven.

Mathias har altid været en forsigtig og kærlig dreng. Mathias beskriver, at han oplever svedture og ondt i maven, når moren blot vender 5 minutter senere hjem end aftalt. Mathias plejede at gå ud med klassekammeraterne i frikvarteret, men på det seneste er han begyndt at være inde i klassen, da han er bange for at komme til skade i skolegården. Da læreren spurgte yderligere ind til det, svarede Mathias, at han ikke troede de andre reelt ville have ham med i legen, hvorfor det ville være bedre, at han blot blev i klassen. De få gange Mathias bevæger sig udenfor i frikvartererne er for at tjekke om hans lillesøster har det godt. Mathias' lillesøster er lige startet i skole, og lærerne har oplevet, at Mathias er bekymret og ofte spørger ind til, om de ved om lillesøsteren har det godt i klassen.

Fornyeligt havde klassen undervisning om klimaforandringer, hvorefter Mathias har udvist en stor frygt for naturkatastrofer og er især bange for, at hans hjem og kære bliver dræbt i en oversvømmelse.

Behandling: Ud fra Mathias' historie, er det meningsfuldt at han er ekstra ængstelig for andres andres velbefindende pga. hans tidligere erfaring med at vigtige voksne kan forsvinde og kan få det dårligt, på en måde der inviterer ham ind i en overansvarlig rolle. Morens depression kan være en vedligeholdende faktor, hvorfor hendes situation også bør medtænkes i behandlingen.

1.     Skridt kunne være psykoedukation af mor og Mathias  omkring barn/voksen ansvar.

-Fokus på mor som mulig model for lav grad af ængstelighed.

2.     Inddragelse af klasselærer ift. dennes voksenansvar for andre elever, så Mathias kan få en erfaring med at slippe ansvar.

3.     Er dette ikke nok,  kan der iværksættes andre tiltag eks.

# data[].attributes.body
Gitte er 30 år gammel og har to børn.
Hun var for nyligt involveret i en nærdødsoplevelse i trafikken, og har i de efterfølgende uger oplevet hjertebanken, sveden rysten, kvalme og trykken for brystet, og har oplevet at besvime i forbindelse hermed. Disse kropslige oplevelser opstod i starten i forbindelse med trafikken, men er efterfølgende begyndt at opstå i vilkårlige situationer. Oplevelserne gør Gitte meget bange, og hun frygter at hun ikke kan være en god mor, og føler sig meget hæmmet af at symptomerne. Dette har medført, at Gitte ikke længere har det godt med at tage sine børn med ud til offentlige steder alene, da hun er bange for at besvime. Gitte er sikker på at hun er alvorlig syg og hun har opsøgt sin læge for at

Behandling:

Først og fremmest må man udelukke at der er en somatisk forklaring på de symptomer, Gitte oplever. Hvis dette kan udelukkes kan det være hensigtsmæssigt at psykoedukere som det første, så Gitte ved, hvad der sker med hende, når hun oplever angstanfald.
Yderligere kan man tilbyde kognitiv adfærdsterapi, hvor der arbejdes med hendes tænkning omkring angsten. Herudover bør man muligvis undervise Gitte i vejrtrækning og mindfulness, således at hun, når hun oplever hyperventilation, der formentlig er det, der leder til besvimelse, kan lære at styre sin vejrtrækning, og berolige sig selv.

Det kan eventuelt vise sig fordelagtigt at tilbyde Gitte terapi, i relation til den traumatiske trafikulykke, samt at hun taler åbent om det med sin nærmeste omgangskreds.

# data[].attributes.body
Mille er en 19-årig kvinde, der lige er gået ud af gymnasiet og nu skal starte på pædagoguddannelsen. Hun er opvokset i Hillerød sammen med hendes storesøster, mor og far. Hun har fået et kollegieværelse på Frederiksberg grundet hendes studie, og er lige flyttet fra Hillerød til Frederiksberg. Hun har altid været en lidt genert og stille pige i folkeskolen, og har altid holdt sig til den samme lille veninde-gruppe siden børnehaven. Hun går altid kun i byen eller til andre sociale arrangementer, hvis de er med. Milles familie har altid holdt sig meget for sig selv, og sidste år flyttede hendes storesøster til Australien for at studere. Mille savner sin søster meget, og er også lidt misundelig på, at hun tør bosætte sig på den anden side af jorden, dette var blandt andet en af de ting, der motiverede Mille til at flytte til Frederiksberg. Efter hun er startet på uddannelsen, er hun blevet meget bevidst om, hvad de andre i klassen tænker om hende, derfor bruger hun meget tid på at tænke over, hvilket tøj hun skal tage på, at forberede sig ekstra godt til undervisningen, samt hvor hun sætter sig i klasseværelset. Hun undgår at række hånden op i klassen, da hun får en følelse af at skulle kaste op og kan mærke, hun bliver rød i hovedet, hvilket hun føler de andre bemærker. De andre deltager ofte i fællesarrangementer som torsdagsbare på studie, og Mille siger tit, at hun vil deltage, men melder ofte fra i sidste øjeblik og hun føler ensom og uduelig, og er tvivl om hun overhovedet kan gennemføre studiet. Mille virker meget tilbageholdende og kigger meget ned i gulvet og svarer mest ja og nej og rødmer hver gang, der bliver stillet et spørgsmål. Hendes IQ er normal.

Behandling:
Vi foreslår at Mille modtager kognitiv adfærdsterapi med fokus på at ændre sine negative automatiske tankemønstre og blive klogere på sin sociale angst.
Vi foreslår at Mille og psykologen aftaler nogle udfordringer til Mille, som gradvist eksponerer hende for situationer, hvor hun normalt oplever angst. Psykologen opfordrer Mille til at forkæle sig selv, når hun har udfordret sig selv. Psykologen træner desuden Mille i at slappe af, når hun oplever angsten.

# data[].attributes.body
Familiære forhold: Morten er 7 gammel, og ledsages af sin mor og far. Forældrene har været sammen i 11 år, og har begge fast arbejde. Moderen er gravid i 6. måned med barn nummer 2. Morten beskrives som en glad dreng, med gode relationer og klarer sig fint i skolen.

Aktuelle udfordringer: Morten henvender sig da han, og hans forældre oplever flere problemer, når Morten skal sove. Han bliver meget bange, ryster og græder, når forældrene slukker lyset, når han skal sove. Dette resulterer i, at Morten nægter at gå i seng på sit eget værelse, og vil derfor hellere falde i søvn inde i stuen, hvor forældrene opholder sig, og lyset dermed er tændt. Morten har længe været bange for mørke, men dette forværredes en dag, for omkring otte måneder siden, hvor strømmen gik i deres hus, og Morten befandt sig ude på toilettet, hvor døren var låst. Morten blev meget oprørt efter denne oplevelse, og forældrene oplevede at han ikke rigtigt kunne trøstes eller beroliges som sædvanlig. Forældrene lader ofte Morten sove med lyset tændt, eller lader ham falde i søvn inde i stuen, hvorefter de bærer ham ind i hans værelse, hvor de ligeledes lader lyset stå tændt, i tilfælde af at han vågner om natten.

Klinisk indtryk: Til samtalen virker Morten glad og rolig, men en smule genert, og gemmer sig lidt bag forældrene. Hans sprog er alderssvarende.

Behandling:
Vi foreslår, at psykologen først undersøger Morten mere i dybden, for at kortlægge eventuel komorbiditet. Efterfølgende anbefales psykoedukation, for at mobilisere forældrene og Morten til gradvis eksponering for mørket. Gennem kognitiv adfærdsterapi udarbejder psykologen, forældrene og Morten sammen trinvise eksponeringer for mørket, evt. i kombination med brug af tokens, hvor barnet kan akkumulerer point.

# data[].attributes.body
Hannah er 16 år og har de sidste to måneder ikke været i skole, så hendes forældre har kontaktet skolepsykologen, for at få Hannah i skole igen. Hannah fortæller skolepsykologen, at hun sjælendt forlader hjemmet uden sin mor eller far. Moren prøver ofte at få Hannah med ud at handle, men det kræver meget overtalelse, og Hannah ender tit med at blive siddende i bilen mens moren handler. Hannah fortæller at hun oplever åndenød og føler at hun skal dø, når hun kommer for langt væk hjemmefra. Når hun er væk hjemmefra, er hun meget opmærksom på udgange, så hun hurtigt kan komme hjem, hvis hun får åndenød. Hannahs mor fortæller at Hannah altid har været bange for at tage i skole og køre i bus alene, og at moren derfor altid har kørt hende i skole. Lige før sommerferien var Hannah på studietur i Paris, hvor hun blev væk fra sine klassekammerater mens de var inde i byen, siden dengang har Hannah fået åndenød og hjertebanken, når hun har været i skole, og da sommerferien var slut ville hun ikke i skole længere. Hendes veninder har været meget forstående, og de besøger hende flere gange om ugen, hvilket Hannah er meget glad for. Moren beskriver at hun selv har haft svært ved at være alene, da hun var yngre, og at hun også selv blev kørt i skole af sine forældre, da hun var barn.

Behandling: Hannah blev diagnosticeret med agorafobi, og blev i forbindelse med dette undervist i sin lidelse og hvordan behandlingen efterfølgende vil foregå. Hannah får derudover undervisning i vejrtrækningsøvelser, så hun får nogle redskaber til at styre hendes fysiologiske respons i form af hjertebanken og åndenød. Hannah har været glad for disse øvelser, og har indvilliget i at forsætte behandlingen og gradvist at blive eksponeret for at forlade huset alene. Sidenløbende med eksponeringen vil der være fokus på at kognitiv omstrukturering af hendes skemata, så Hannah forhåbentlig i fremtiden forsat vil kunne være i stand til at bevæge sig uden for. Hendes mor bliver også inddraget i behandlingen og er med til at støtte og rose Hannah, når hun gør fremskridt. Efter et års behandling har Hannah gjort store fremskridt, og er startet på HF og har fået en kæreste. Derudover udlever hun sin store passion for fridyk, og er i stand til at tage til undervisningen alene. Hendes mor er forsat en stor støtte for hende.

# data[].attributes.body
Bjørn på 7 år går i 1. klasse og har i mere end 4 uger næsten ikke været i skole. Han giver udtryk for ikke at ville i skole og fortæller om mavesmerter inden skole. Bjørn bor med begge sine forældre og to ældre søskende. Bjørn har gode venner og er generelt vellidt i skolen. Læreren giver udtryk for at der er en god social dynamik i hans 1. klasse. Han har legeaftaler, men ønsker at venner kommer på besøg hos ham frem for at tage ud til dem. Afleverignssituationen er meget vanskelig hvor han gerne skal bruge en time i SFO'en med en yndlingspædagog på at regulere sig ned inden skolestart. Bjørn har to søskende, som trives fint i institutionen. Bjørn har igennem sin barndom altid været svær at aflevere i institution og har haft mange sygedage pga. mavesmerter. Han udtrykker ofte inden ugens start frygt for at forældrende kommer til skade på vej på arbejde eller pludseligt bliver syge. Han er også plaget af søvnproblemer og forældrene har i en længere periode ladet ham sove hos dem, hvis han vågner op om natten. Forældrene har henover efter sommerferien talt meget åbent derhjemme om 2. bølge af Corona, og er bekymrede for deres jobs i restaurationsbranchen. Bjørn har det godt og er rask og glad i weekender og ferier hvor forældrene er hjemme.

Bjørn er tidligere blevet udredt for evt. helbredsproblemer i forbindelse med sine søvnproblemer og mavesmerter. Forældrene har nu henvendt sig til PPR for at få hjælp ift. Bjørns skolevægring og uvilje til at tage i skole.

Behandling:
Psykoedukation til familien med formålet om at informere forældrene om, at deres adfærd kan være med til at forstærke angsten. Dermed give forældrene en indsigt i, hvordan deres adfærd kan hjælpe til at mindske Bjørns angst. Snakke med Bjørn og fortælle om angsten, og hvilke redskaber han kan bruge til at mindske denne. Herunder kan man hjælpe Bjørn med nogle afslapningsøvelser, som han kan bruge i stresserende situationer. Man kan kontakte pædagogen og SFOen med henblik på at lære pædagogerne samme øvelser, som kan anvendes ved aflevering. Disse kan bruges til at gradvis nedsætte tiden for nedregulering før skolestart.

Derudover kan man på de andre punkter begynde gradvist at eksponere Bjørn for adskillelse af forældre. Et eksempel kan være, at moren kan starte med at deltage i legeaftalen hos andre. Moren kan starte med at være i rummet, hvor børnene leger, hvorefter moren rykker ud i køkkenet med de andre forældre osv.