# data[].attributes.body
- No hi ha lloc a les preguntes, a la refexió.
- No es té en compte l'opinió de la comunitat educativa.
- Realitat socialment constitudida.
- No tenim una realitat comuna a causa de les anteriors característiques

# data[].attributes.body
No hi ha creativitat, no feim una reflexió comuna i per tant, no tenim una visió conjunta del que és el centre. No hem estat capaços de constituir una realitat comuna al centre.Cadascú es pensa la realitat del que és el centre i despés resulta que no és vera, no tenim una creativitat conjunta, no reflexionam...

# data[].attributes.body
Segons Greenfield (1984) l’escola genera rols, estructures, normes, valors i xarxes de comunicació informals més enllà de les establertes i en conjunt arriba a constituir una identitat que amb l’ajuda del llenguatge s’acaba de definir. Aquesta identitat és la nostra realitat social que en definitiva és allò que creiem que és.

# data[].attributes.body
- Diferents possibilitats.
- Manca de projecte en comú.
- Organització de difícil gestió.

# data[].attributes.body
És molt complicat gestionar un centre, perquè hi ha mil alternatives, camins... Això és la multidireccionalitat, per tant, fer un projecte en comú és molt difícil.

# data[].attributes.body
- Reflex de la realitat social.
- Trobam una dificultat de ser inclusius.
- Individualisme.

# data[].attributes.body
- Discriminació.
- Manca d'acollida.
- Marginació.
- Qüestionar els companys, enlloc de ser inclusius.

# data[].attributes.body
Hem d'anar alerta amb les organitzacions tòxiques, ja que discriminam, no acollim als nous companys...

# data[].attributes.body
Som molt variats i no facilitam la inclusió. Tenim una complexitat, per tant el microcosmos social és complex. Hem de tenir en compte que cadascú pensa una cosa distinta i això està molt relacionat amb l'individualisme.

# data[].attributes.body
MiPer a Escudero l'escola és un microcosmos social on estàn involucrats famílies, alumnes, mestres... i reprodueixen les característiques i estructures de l'entorn.
El que fan és intentar aconseguir (a pesar de ser molt difícil) una educació de qualitat (encara que sigui en posicions diferents) mitjançant mecanismes de relació i coordinació.

# data[].attributes.body
- Poca importància de les decisions.
- Malbaratament de recursos.
- Organització caòtica.

# data[].attributes.body
Està relacionada amb la primera dificultat (egocentrisme) i la tercera (dèbil acoblament), ja que agafa característiques de les dues. Una organització és caòtica quan no te relació entre els òrgans, les decisions no importen i malbaratam els recursos. Hem de prendre les decisions i necessitats que tenim.

# data[].attributes.body
Per a Municio l'avaluació és el procés que permet esbrinar el grau d'assoliment dels objectius; ara bé, l'avaluació escolar és un tema complex. Hi ha una gran tradició escolar en avaluar el rendiment dels alumnes, però no hi és encara la d'avaluar el professorat, els òrgans de coordinació, els centres i el propi sistema educatiu.

# data[].attributes.body
Segons Clark, l'anarquia organitzada està relacionada amb el individualisme i el difícil acoblament ja que el pes de les individualitats pot produir difuncions organitzatives quan no hi ha una estructura definida.

# data[].attributes.body
Segons Antúnez i Gairín (1997), la complexitat de l'organització escolar requereix una especialització i bona gestió de l'equip directiu.
Gestionar una comunitat educativa amb diferents interessos i criteris suposa una dificultat.
Cadascún dels membres no pot actuar i decidir de manera autònoma.

# data[].attributes.body
Anam a un centre on cada mestre és un òrgan individualitzat i fer que tots els mestres treballin col·lectivament és molt difícil, i és una dificultat que hem de modificar.

# data[].attributes.body
- Relacions unidireccionals.
- Falta de comunicació.
- Estructura dèbil.

# data[].attributes.body
Per superar la individualitat mos hem inventat òrgans unipersonals, col·legials, però després cadascú va pel seu compte. Si no ens comunicam bé, no hi pot haver comunicació mai. L'estructura no és compacta, és dèbil i no s'acobla bé.

# data[].attributes.body
Es basa en una visió de l'aula com una estructura tancada. Lortie (1975) havia destacat que l'experiència docent portava sovint al conservadorisme, a l'individualisme i al  “presentisme”.

# data[].attributes.body
Per a Karl Weick, l'acoblament dèbil és típic dels sistemes socials, on les connexions entre les parts de l'organització són febles, discontínues i poc constants ja que els seus integrants tenen objectius i concepcions canviants.