# data[].attributes.body
#Fortificaciómedieval

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La Torre Abadal és una masia de la serra de Collserola a Sant Feliu de Llobregat ( Baix Llobregat), que inclou una torre medieval i un jaciment arqueològic que es remunta a l' època ibèrica. Ha estat declarada bé cultural d'interès nacional.

La torre medieval és de planta rectangular, conservada en uns tres pisos d'alçada, i inclosa entre altres estances del mas, que és designat amb el mateix nom de la torre. Fou construïda amb un paredat de lloses i pedres irregulars, característic d'algunes construccions preromàniques i per l'exterior està arrebossada. Conserva una de les antigues finestres al pis més alt. Aquesta és d' arc de ferradura i té els brancals fets de les mateixes lloses de llicorella del paredat. El dovellatge és format per altres lloses, sense extradós ni regularitat, travades amb abundant morter.

En uns camps de conreu al voltant de la Torre Abadal, l'any 1977 el Sr. Llibert Piera hi va fer prospeccions superficials, i hi va localitzar ceràmica ibèrica a la rodalia. El jaciment està documentat en el Catàleg del municipi de Sant Feliu de Llobregat de l'any 1988, localitzant al peu de la torre fortificada restes de ceràmica d'època medieval, les quals fan suposar l'existència d'un assentament fins aleshores desconegut. També hi ha restes de ceràmica dels segles XVI-XVII, localitzats al voltant de la Font de Torre Abadal.

A l'edat mitjana la torre Abadal formava una quadrada semiautònoma dins l'antiga parròquia de Santa Creu d'Olorda, entre el territori de Duïsme o Sant Pere del Romaní i Valldonzella i des del cim del puig d'Olorda fins al Llobregat. Possiblement és una de les antigues torres d'Olorda documentades al segle x, tal volta l'antiga torre que fou del difunt Sunyer o torre que el 998 donà Ènnec Bonfill a l' abat Odó de Sant Cugat, entre altres coses, a canvi del castell de Gelida. El 1120 la torre de Sant Cugat al terme d'Olorda s'anomenava domus de Gallifa. El 1234 Jaume I confirmà al monestir vallesà la dominicaturam de turre abbatiales Gallifa. Posteriorment passà a altres mans i dominis.

# data[].attributes.attachment_link.description
La Torre Abadal és una masia de la serra de Collserola a Sant Feliu de Llobregat ( Baix Llobregat), que inclou una torre medieval i un jaciment arqueològic que es remunta a l' època ibèrica. Ha estat declarada bé cultural d'interès nacional.

# data[].attributes.body
de l'Edat Mitjana a Sant Feliu de Llobregat

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A Sant Feliu no es conserven restes de l'època visigòtica, però per la toponímia sabem que van continuar l'hàbitat i les explotacions agrícoles (vil·les). Durant els segles X i XI tenim referències documentals que ens il·lustren el poblament d'aquesta zona a partir d'un topònim d'origen romà: Ticiano -que després seria el lloc de Sant Feliu.

També hi ha dos topònims que ens informen sobre la presència musulmana a Sant Feliu: Campodemoro (1068) i Almúnia. Però l'origen del lloc de Sant Feliu i del que després seria la vila apareix per primera vegada documentat l'any 1002 en el cartulari de Sant Cugat del Vallès.

A partir de l'expansió del feudalisme durant el segle XII Sant Feliu va passar a ser territori senyorial, primer dels comtes de Barcelona i després dels Durfort i de la Pia Almoina de la seu de Barcelona. La vila es va desenvolupar al voltant de les dues capelles: la de Sant Feliu -que després va passar a estar sota l'advocació de Sant Llorenç- i la de Sant Pere -on es troba l'actual Ajuntament.

Segle V dC- X. El Llobregat, terra de frontera

Entorn del segle V es produí un abandó de les antigues vil·les romanes i un retrocés demogràfic.

Les elits visigodes governaren el territori des de l'emmurallada Barcino. A Santa Margarida ( Martorell), a Cornellà i a l'ermita del Bon Viatge ( Sant Joan Despí) hi hagué continuïtat de població i de culte fins a la fi del període.

La conquesta musulmana d'aquestes terres, l'any 718, posà fi a l' administració romana. A la nostra comarca l'actual Sant Boi era conegut amb el nom d' Alcalà.

L'any 801 el fill de Carlemany, Lluís el Pietós, conquerí Barcelona i la posà sota la protecció de l' imperi carolingi. Al sud de les terres del Llobregat s'anà construint una zona defensiva on proliferaren les torres i fortificacions, per evitar les ràtzies musulmanes. De mica en mica els comtes de Barcelona van anar deslligant-se de l' autoritat carolíngia, fins a arribar a transmetre el càrrec de comte per herència.

Any 1002. In locum Sancti Felicis de Lupricato

Són diverses les poblacions i llocs de la nostra comarca que apareixen en el segle X citats per primera vegada: Lubricatum (904), Cervelló (910), Llanera ( Sant Boi, 965), Sant Just Desvern (987), etc.

La ràtzia d'Al-Mansur trobà un territori ric, amb habitants que vivien a redós de l'emmurallada Barcelona. Però el 985 cap fortificació de la Marca Hispànica impedí la ràtzia a la ciutat i al seu entorn.

El locum Sancti Felicis estava situat en terme de Ticiano, laparròquia de Sant Joan en terme de Vico Miziano i lacapella de Sant Just al lloc anomenat Berce. Maria, Ermovigia, Riquilda, Sisovaldo, Moció i Dalil eren els propietaris de torres de guaita com la que existia a lapenya del Moro torre Foret), a latorre Abadal i alCastellciuró, i de cases, horts i vinyes del pla i la muntanya.

El lloc on s'aixecava lacapella de Sant Feliu l'any 1002 estava travessat per una strata, probablement l'antiga via romana, que es dirigia cap a Martorell per creuar el riu, si bé també es podia creuar per guals com el de Bonamicha.

El 28 d'agost de 2002 es van complir mil anys des de la primera aparició documental del nom de Sant Feliu de Llobregat.

Terra de vasalls i de senyors: la senyoria

Les senyories eren el conjunt de béns i rendes que constituïen la base material del poder d'un senyor. Sant Feliu des del segle XII pertanyia a la senyoria dels comtes de Barcelona. Els seus habitants estaven sotmesos a fortes càrregues senyorials: havien de treballar en les terres del senyor, ajudar-lo quan anava a la guerra i donar-li part de la collita i quantitats fixes en diners. Els homes i les dones de la senyoria estaven adscrits a la terra, és a dir, no podien abandonar la seva residència sense pagar una quantitat prèvia.

A principis del segle XIII el context social i econòmic del territori va anar canviant, la població va créixer i la indústria artesana va tenir més activitat. Fins al 1243 els termes parroquials de Sant Joan Despí, Sant Just Desvern, Sant Vicenç dels Horts i Santa Creu d'Olorda formaven un territori: la senyoria de Sant Feliu, que encara no tenia parròquia i depenia de les dues primeres.

La senyoria de Sant Feliu va passar successivament a la família Durfort -segle XIII- i a la Pia Almoina -del segle XIV al XIX-, institució caritativa de la catedral de Barcelona que alimentava un grup de pobres. Els senyors de Sant Feliu administraven justícia en el seu territori i tenien els monopolis sobre la farga, el forn i la carnisseria. A partir del segle XV també va disposar d'hostal.

# data[].attributes.attachment_link.description
A Sant Feliu no es conserven restes de l'època visigòtica, però per la toponímia sabem que van continuar l'hàbitat i les explotacions agrícoles (vil·les). Durant els segles X i XI tenim referències documentals que ens il·lustren el poblament d'aquesta zona a partir d'un topònim d'origen romà: Ticiano -que després seria el lloc de Sant Feliu.

# data[].attributes.body
Fitxa de patrimoni

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Nom:
MASIA TORRE ABADAL

Adreça:
A la dreta de la carretera de la fàbrica Sanson

Localització:
Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat)

Informació no disponible.

Estil
Descripció

Sense estil definit

Obra popular

Masia

Tipus d'ús

Original

Defensiva

Torre de defensa

Actual

Agropecuària

Masia

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
departament de cultura i mitjans de comunicació

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació

# data[].attributes.attachment_link.title
Cercador Inventari del Patrimoni Arquitectónic. Fitxa

# data[].attributes.attachment_link.description
Cercador del patrimoni arquitectònic de Catalunya que dóna una visió força completa del patrimoni monumental construït d'arreu de Catalunya. S'hi inclouen edificis i construccions d'interès artístic, arquitectònic o històric, sectors i elements d'edificis, elements arquitectònics aïllats, petits conjunts i nuclis d'interès historicoartistic, tant de caràcter monumental com popular i tradicional.