# data[].attributes.body
És la part de la física que estudia els camps electromagnètics, uns camps que exerceixen una força sobre les partícules amb càrrega elèctrica alhora que són afectats per la presència i el moviment d'aquestes partícules

El camp magnètic es produeix pel moviment de les càrregues elèctriques, com per exemple en el cas del corrent elèctric. El camp magnètic produeix una força magnètica del mateix tipus que la dels imants.

Un camp magnètic canviant produeix un camp elèctric, es tracta del fenomen de la inducció electromagnètica que s'utilitza en el funcionament dels generadors elèctrics, els motors elèctrics i els transformadors.

# data[].attributes.body
És la força d'atracció entre masses. Són les que mantenen l'equilibri en l'univers i que permeten que els satèl·lit girin al voltant dels planetes, que els satèl·lits girin al voltant dels estels, etc. La força de la gravetat és sempre atractiva i actua a qualsevol distància, per això és sempre present arreu. És la causant que laTerra giri al voltant del Sol (entre els quals hi ha més de 150 milions de quilòmetres) i que el Sol es mogui al voltant del centre de la Via Làctia (a més de 25 mil anys llum de distància). El pes és la força amb la qual la Terra atreu a qualsevol objecte, sempre en direcció vertical, a causa de la gravetat. La gravetat a prop de la superfície terrestre és aproximadament constant, això significa que el pes d'un objecte és més o menys equivalent a la seva massa, i per saber el pes d'un objecte hem de multiplicar la seva massa per la força de la gravetat, que és de exactament 9,80665 m/s2.

# data[].attributes.body
També anomenada força feble, és una de les quatre forces fonamentals de la terra. La força nuclear feble és la responsable de la desintegració radioactiva de les partícules subatòmiques i és la iniciadora del procés conegut com a fusió nuclear a les estrelles.
És l'única interacció capaç de canviar el sabor dels quarks (és a dir, canviar un tipus de quark en un altre).
És l'única interacció que viola la simetria de paritat.  També és l'única que viola la simetria CP.
És una interacció propagada per partícules mediadores (conegudes com a bosons de gauge) que tenen masses significatives, característica inusual que és explicada en el model estàndard pel mecanisme de Higgs.
La interacció feble afecta tots els fermions del model estàndard així com el bosó de Higgs; els neutrins interaccionen tan sols mitjançant la gravetat i la interacció feble i, de fet, els neutrins foren la raó original per la decisió d'adoptar el nom de «força feble».
L'efecte més apreciable de la interacció feble és degut a la seva característica única: el canvi de sabor.
La desintegració beta és possible gràcies a la interacció feble, la qual transforma un neutró en un protó, un electró i un neutrí electrònic.

# data[].attributes.body
La força o interacció nuclear forta és la que manté units els components dels nuclis atòmics, i actua indistintament entre dos nucleons qualssevol, protons o neutrons. El seu abast és prop de les dimensions nuclears, però és més intensa que la força electromagnètica.

La força nuclear forta actua sobre tots els hadrons, mesons i barions. La interacció d'aquesta força és portada per uns bosons anomenats gluons, de manera equivalent a la força electromagnètica que és portada pels fotons. Aquesta força és la responsable que els quarks es mantinguin units per a formar els barions i els mesons , i també és la responsable que els protons i els neutrons es mantinguin units al nucli.