# data[].attributes.body
Kieltenoppimisen kontekstissa kommunikaatiostrategioista on monia taksonomioita ja eri toiminnot nähdään strategioina eri näkökulmista. Yhteisenä piirteenä näille kaikille on kuitenkin jo jonkin aikaa pidetty pyrkimystä puutteellisen kielitaidon kompensoimiseen eri keinoin. Pääasiassa puhutaan usein kielellisistä keinoista, joskin laajemmassa määritelmässä katsotaan, että kielenoppijan kommunikaatiostrategiaksi luetaan mikä tahansa keino, jolla pyritään pääsemään yli vuorovaikutuksen vaikeuksista.

Kommunikaatiostrategioiden teoria on painottunut pitkälti puhujan käyttämiin strategioihin. Kuuntelijan näkökulmasta strategioita on ehdottanu esimerkiksi John Field, jonka neljä strategiatyyppiä (välttely-, korjaus-, suoriutumis- ja proaktiiviset strategiat) käsittelevät useita eri keinoja, joilla kuuntelija voi pyrkiä kompensoimaan ymmärtämisen vaikeuksia.

# data[].attributes.body
Sosiokulttuurinen näkemys tekstitaidoista korostaa tekstitaitojen yhteyttä yhteiskuntaan ja kulttuuriin (ks. Barton 2007; Schmölzer-Eibinger 2010; Gee 2000). Street (1984) kuvaa tätä lähestymistapaa tekstitaidoista ideologisessa mallissaan, joka korostaa tekstitaitojen yhteyttä sosiaalisiin rakenteisiin tai instituutioihin, joihin ne on upotettu ja joihin ne vaikuttavat (ks. Myös Purcell-Gates, Degener & Jacobson 2004). Barton (2007) taas korostaa laajempien sosiaalisten suhteiden sijaan erityisesti perheen ja arkielämän merkitystä tekstitaitojen oppimisessa.

# data[].attributes.body
Kieli ja kielen oppiminen voidaan käsittää usealla eri tavalla riippuen kielen käytön sosiaalisesta kontekstista ja tarkoituksesta. Näin ollen kielikäsityksien määrittely ei ole yksiselitteistä. Richards ja Rogers (1986) jakavat kielikäsitykset kolmeen eri kategoriaan: strukturaaliseen kielikäsitykseen, kommunikatiiviseen kielikäsitykseen sekä interaktionaaliseen kielikäsitykseen. Dufva, Aro, Suni & Salo (2011) puolestaan käyttävät jaottelussaan termejä monologinen ja dialoginen kielikäsitys. Vaikka termit eri tutkijoiden välillä ovat erilaisia, käsitteiden välillä löytyy paljon yhteneväisyyksiä.
(tähän jatkaisin eri termejen/käsitteiden yhteneväisyyksistä tms.)

# data[].attributes.body
Aloitusiän vaikutus kielenoppimiseen

Yleensä ajatellaan, että mitä nuorempana kieltä aletaan opiskella, sitä paremmin kieltä opitaa. Kuitenkin kielenoppimisen aloitusiän vaikutuksesta kielen oppimistuloksiin on hyvin ristiriitaista tutkimustietoa. Varhaisissa kielenoppimiseen aloitusikää koskevissa tuloksissa (viite, viite) on todettu, että...Näissä tutkimuksissa ei kuitenkaan ole otettu huomioon...

# data[].attributes.body
Vaikka käsitykset tästä ilmiöstä ovat erilaisia, nämä piirteet ovat yhteisiä useille määritelmille...

Ilmiötä voidaan tarkastella toisaalta... ja toisaalta... näkökulmasta

Ainakin seuraavat näkökulmat tulevat esille ilmiötä koskevissa määritelmissä...

Paljon huomiota on kiinnitetty (tähän piirteeseen), (tämä piirre) on kuitenkin jäänyt vähemmälle tarkastelussa.

Edellisestä määritelmistä eroten (X tutkija) tuo esille (x piirteen).

Painotus määritelmissä näyttää olleen pois (x asiasta) kohti entistä laajempaa näkemystä (x prosessista).

# data[].attributes.body
Suomalaisessa koulujärjestelmässä pyritään takaamaan kaksikieliselle oppilaalle mahdollisuus kotona käytetyn kielen kehittämiseen, vaikka kieli ei olisi koulussa opetettava aine. Tätä varten kunnat tarjoavat ns. oman äidinkielen opetusta. Oman äidinkielenopetuksesta voidaan käyttää useita termejä riippuen siitä, millaisesta näkökulmasta sitä tarkastellaan. Käytettyjä termejä ovat oman äidinkielenopetuksen lisäksi, kotikielenopetus ja toisen kielen opetus. Lisäksi kansainväisessä keskustelussa usein käytetty termi on heritage language teaching.

# data[].attributes.body
Diskurssilla kuvataan tietyssä sosiokulttuurisessa ympäristössä rakentuvia kielellisten ilmaisujen tulkintoja. Nämä tulkinnat perustuvat aina omiin kokemuksiimme, käsityksiimme sekä tiedostettuihin tai tiedostamattomiin kulttuurisiin normeihimme (lähde 4). Tämä tekee diskurssintutkimuksesta mielenkiintoisen, vaikkakin kompleksin tutkimusaiheen.

# data[].attributes.body
 Usein haasteeksi muodostuu perinteinen käsitys oikeakielisyydestä, joka saattaa lannistaa kielenoppijan motivaation. Myyttiä täydellisen kielen hallitsemisesta, voidaan tutkia natiivikielenpuhujan tasolla. Natiivikaan ei usein hallitse kaikkia kielen osa-alueita täydellisesti vaan hän on omaksunut äidinkielensä ja joutuu opettelemaan sanastoa erityisalaan liittyen.

# data[].attributes.body
B. Vieraan kielen oppiminen

Vierasta kieltä oppii vain käyttämällä sitä. Oppiminen voi tapahtua tietoisin ja tiedostamattomin keinoin.

Usein haasteeksi muodostuu perinteinen käsitys oikeakielisyydestä, joka saattaa lannistaa kielenoppijan motivaation. Myyttiä täydellisen kielen hallitsemisesta, voidaan tutkia natiivikielenpuhujan tasolla. Natiivikaan ei usein hallitse kaikkia kielen osa-alueita täydellisesti vaan hän on omaksunut äidinkielensä ja joutuu opettelemaan sanastoa erityisalaan liittyen.

# data[].attributes.body
Kielenoppimisen ymmärretään tapahtuvan kielisyötteelle altistumisen kautta. Toiset tutkijat täydentävät tätä vielä nostamalla myös tuottamisen kielen oppimisen keskeiseksi prosessiksi.

# data[].attributes.body
Monesti ihmiset unohtavat jo totutun milleniaalisen koulutussysteemin vuoksi sen, ettei kielen oppiminen ole pelkkää pänttäämistä eikä kielen oppimisessa vaadita täydellistä osaamista, vaan tavoitteena on altistua kielille, pyrkiä niiden aktiiviseen käyttöön ja myös mahdollisuuksien mukaan kokea muiden kielen käyttöä (ns. kielensyöttöä). Uudet opitut referenssit ja keinot käyttää kieltä ovat loistava keino oppia uutta kieltä. Näiden oppimismetodien jatkuva käyttö edistää myös kielen ylläpitoa läpi elämän.

# data[].attributes.body
Dirskurssin käsite viittaa kielenkäytön sosiaaliseen ulottuvuuteen, jossa lausuma tuotetaan ja tulkitaan tietyssä kontekstissa. Yksinkertaisimmillaan se on 'kielellisin keinoin tapahtuva esittäminen siitä, mitä halutaan ilmaista' (lähde 2). Diskurssin käsitteellä viitataan toisaalta myös laajemmin niiden lausumien kokonaisuuteen, jotka ovat tyypillisiä tietyn kontekstin tai aiheen kielenkäytölle.

# data[].attributes.body
Yleisesti ajatellaan, että kielen oppiminen tapahtuu omaksumalla.(lähde 5) Omaksuminen voi olla tietoista oppimista, jolloin se tapahtuu esimerkiksi oppikirjojen ja kieliopin kautta. Tiedostamaton kielen omaksuminen tapahtuu puolestaan esimerkiksi vuorovaikutustilanteissa mm. Kieltä käyttämällä(lähde 3). Opettajan tulisi kannustaa ja ohjataoppilaita vuorovaikutukseen toistensa kanssa.

# data[].attributes.body
Diskurssin käsite voidaan määritellä ainakin kahdella eri tavalla. Ensimmäisessä niistä diskurssi tarkoittaa kielenkäyttöä yleensä, kuten sanoja, lauseita tai kokonaisia tekstejä. Toisessa diskurssi taas nähdään jotain tiettyä aihetta käsittelevien ajattelutapojen ja asenteiden kokonaisuutena, ja suositaankin mieluummin monikkoa "diskurssit". Yhteistä näille käsityksille on, ettei diskurssin koskaan nähdä syntyvän tyhjiössä, vaan se sekä muovautuu siinä sosiokulttuurisessa todellisuudessa, jossa ihmiset elävät, että vuorostaan muovaa sitä.

# data[].attributes.body
Diskurssi = ajattelutapojen, käsitysten ja olettamusten kokonaisuus, jonka kautta ihminen rakentaa sekä omia että muiden merkityksiä puheen tai tekstin avulla. Diskurssi voi tarkoitta puhekielistä interaktiota tai tekstiä, eli kielellisin keinoin tapahtuvaa esittämistä. Näiden kielellisten keinojen tuottamis- ja vastaanottotavat eroavat sosiokultturaalisissa ympäristöissä.

# data[].attributes.body
Vuorovaikutuksessa rakentuva kielellinen tai abstrakti (käsitteellinen) kokonaisuus, joka määrittää puhujan intention.

# data[].attributes.body
Diskurssi on kielellisin keinoin tapahtuvaa itsensä ilmaisemista, johon vaikuttavat puheenvuoron tuottajan ja vastaanottajan ajattelutavat, käsitykset ja olettamukset sekä vuorovaikutuksen tilanne ja olosuhteet. Diskurssi on kielenkäyttöä, joka ymmärretään teoiksi, joilla on seurauksia. Puheenvuoroilla on erilaisia funktioita, joita voidaan tulkita monella tapaa.

# data[].attributes.body
Nykyisin kielenopetuksen ihanteellisena tavoitteena on täydellisen kielitaidon sijaan kielisyötteelle altistumista ja kielen omaksumista

# data[].attributes.body
Jo pienten lasten toimijuus suunnataan sopivaksi sukupuolelle kirjojen avulla, jotka on suunnattu erityisesti tytöille, tai pojille. Sukupuoleen liitetään uskomuksia, joiden avulla tyttöjä ja poikia voidaan eriarvoistaa niin yhteiskunnallisessa, kuin pedagogisessa ympäristössä. Lukutaitokeskustelun pitäisi kuitenkin saada uusi näkökulma sukupuoliroolittuneen keskustelun sijaan.

# data[].attributes.body
Tytöistä jaa pojista luodaan uutisteksteissä sukupuolittuneita kuvia, jotka määrittävät heidän toimijuuttaan -> näin voidaan oikeuttaa tyttöjen ja poikien eriarvoinen kohtelu

# data[].attributes.headline
Synteesi (kreikan kielestä syn ’summa’ ja thesis ’asema’) ymmärretään yleensä kahden tai useamman jo olemassa olevan asian yhdistämiseksi, josta muodostuu uusi asia. Erityisesti tarkoitetaan yhdistämistä, jossa yhdistetyistä asiosta tulee enemmän kuin vain osiensa summa (emergenssi). (Määritelmä wikipediasta)

# data[].attributes.subject
Synteesi (kreikan kielestä syn ’summa’ ja thesis ’asema’) ymmärretään yleensä kahden tai useamman jo olemassa olevan asian yhdistämiseksi, josta muodostuu uusi asia. Erityisesti tarkoitetaan yhdistämistä, jossa yhdistetyistä asiosta tulee enemmän kuin vain osiensa summa (emergenssi). (Määritelmä wikipediasta)

# data[].attributes.headline
Sekä tyttöjen että poikien lukutaito on heikentynyt 

# data[].attributes.subject
Sekä tyttöjen että poikien lukutaito on heikentynyt 

# data[].attributes.body
Oppilaat pitäisi nähdä yksilöinä, ei pelkästään oman sukupuolensa edustajina.

# data[].attributes.body
Synteesissä on mukana oma näkökulma toisten väitteisiin. Se kokoaa ja kommentoi väitteitä.
Kommentin voi toki lisätä tiivityksen jälkeen.

# data[].attributes.body
Kirjojen lukemista ei pidetä pojille luonnollisena toiminta vaan jonain, johon pojat täytyy erikseen houkutella. Poikien oletettavan huonon keskittymiskyvyn selitetään myös vaikuttavan siihen, että pojat lukevat tyttöjä vähemmän. Pahimmassa tapauksessa vähäinen lukeminen nähdään normaalina kaikkiin poikiin täsmäävänä asiana. Sen sijaan tytöille lukemisen nähdään olevan luonnollista tekemistä. Myös hyvä koulumenestys nähdään liittyvän kaikkiin tyttöihin, huonon taas poikiin.

# data[].attributes.body
Vaikka lukeminen esitetään mediassa hyvin sukupuolittuneena, tutkimusten mukaan lukemiseen vaikuttavat sukupuolen lisäksi erilaiset taustamuuttujat ja sosiaaliset prosessit.

# data[].attributes.body
Uutismedioissa lukemista ja lukutaitoa sukupuolitetaan, mikä vaikuttaa opetuksen suunnitteluun. Jos lukutaitokeskustelu on mustavalkoista ja sukupuolittunutta (poikalukijat-tyttölukijat), jätetään huomioimatta monia kriittisiä tekijöitä, kuten nuorten sosioekonominen tai etninentausta ja näiden vaikutus lukemiseen ja lukutaitoon.

# data[].attributes.body
Kansainvälisissä PISA-tutkimuksissa, jotka vaikuttavat jopa eri maiden opetussuunnitelmiin,on havaittu, että suomalaiset pojat ovat jopa puolitoista vuotta tyttöjä jäljessä lukemisessa. Uutismedialla on valtaa määrittää sukupuolen ja lukemisen suhdetta, koska sitä voidaan käyttää tyttöjen ja poikien erilaisen kohtelun perusteluun.