# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"אין מה לעשות עם תופעת החילון", כך אמרו לנו אנשי חינוך כשהצגנו בפניהם את הבעיה לפי ראות עינינו. האמנם?!

אנו, תלמידי ישיבת הסדר, בוגרי ישיבה תיכונית הנחשבת לאחת מהטובות שבצפון הארץ, רוצים להציג בפניכם את התופעה מנקודת מבטנו.

כבר לקראת סוף לימודינו בישיבה התיכונית, בכיתה י"ב, כשליש מחברינו למחזור היו מחללי שבת באופן מוצהר. שמא תאמרו שאנו מקרה חריג ולא מייצג בציבור? ובכן, הנתונים הבאים יוכיחו שאנו מקרה המייצג נאמנה את המציאות הרווחת בציבור בשנים האחרונות.

לפי מחקרו של פרופ' שרגא פישמן ממכללת "אורות ישראל" (2008), כ25% מציבור חובשי הכיפות הסרוגות חוזרים בשאלה. מחקר שנעשה בידי מכון ירושלים לחקר ישראל (2010) מראה כי כ27% מתושבי ירושלים שגדלו במשפחה דתית חזרו בשאלה. ע"פ מחקרה של המכללה האקדמית לחינוך "תלפיות" (2011) כ30% מהנוער אינו נשאר דתי, ולפי סקר הלמ"ס (2012) כ30% מהציבור הדתי לאומי מגדירים עצמם כמסורתיים/חילונים ועוד כ-18% מגדירים עצמם כמסורתיים-דתיים.

אם כן, המחקר המקל מבין אלה שהצגנו (ויש להדגיש שגם הישן), מראה כי כרבע מבוגרי הציונות הדתית אינם מגדירים עצמם כשומרי תורה ומצוות, כבר עם סיום לימודיהם בתיכון. כל זאת עוד מבלי להחשיב את החוזרים בשאלה במהלך השירות הצבאי ובהמשך החיים.
האם באמת יכולים אנו לומר "ידינו לא שפכו את הדם הזה ועינינו לא ראו"?

חותרים לאמת יותר מבעבר

עוד במהלך לימודינו בישיבה התיכונית, חשבנו לעצמנו מה הם גורמי התופעה, ונדהמנו לגלות שגיאה יסודית של מוסדות החינוך בכל הקשור להתייחסות לשאלות ששואלים בני הנוער בענייני אמונה.

ראשית נעמוד על נקודה מרכזית בעניין ונאמר כי לא ניתן להתעלם מהשינויים באופיו של הדור, ובמציאות בה הוא נתון.

דורנו כיום הוא הרבה יותר דעתן וחותר לאמת מבעבר, הוא אינו מסתפק בתשובות חלשות ומתחמקות לשאלותיו האמוניות, אלא תובע הסברים גדולים שמתקבלים על השכל הישר, כדברי הרב זצ"ל ב'מאמר הדור': "ודור בעל רוח גדול, חפץ ומוכרח לחפוץ, בכל מקום שהוא פונה, לשמוע דברים גדולים. ועיקר הגדולה של הדברים, הוא שיהיו מסוימים ומבוררים, עם גדלם רוחבם והקיפם".

בעניין השתנות המציאות, השינוי המשמעותי לענייננו הוא הנגישות הקיימת לכל ידע ודעה שבעולם באמצעות האינטרנט שבסמארטפון ושבמחשב. בנגיעה קלה מגיע\ה נער\ה לכל הידיעות והדעות שבעולם, כולל אתרי כפירה, אשר חלקם רואים מטרה נעלה בחילון הנוער הדתי והפיכתו ל"נאור", ומפיצים את דעותיהם גם באתרים הנראים תמימים כאתרי נוער ופורומים. באתרים אלה יפגוש הנער דעות כפרניות אשר יזקיקו אותו בחיפוש הסברים לאמונתו.

אתרי כפירה נגישים לכל

בנוסף לאתרי הכפירה, קיימים אתרים רבים של מסיון נוצרי, חלקם במסווה של 'יהדות משיחית'. אתרים אלה הם בעלי מנגנון פרסום משומן, כך שסביר להניח שרוב הנערים יתקלו בהם ביום מן הימים בצורה כזו או אחרת (לדוגמא, חיפוש הערך "תורה שבעל פה" ביוטיוב מניב שני סרטונים מסיונריים בשתי התוצאות הראשונות(!) ה"מוכיחים" [עם המון שקרים] את אי קיומה של התושב"ע).

אתרים נוספים הם אתרי הקונסרבטיבים והקראים (אם חשבתם שהם נכחדו מן העולם, מסתבר שכלל לא), אתרים אלה מנסים לערער את אמונת הבחור בקיומה של התושב"ע, כך שאע"פ שלרוב הנער לא ייהפך לקראי, אמונתו האורתודוקסית תתערער בצורה משמעותית, ומשם הדרך לכפירה כללית קצרה מאוד.

העניין אינו נגמר כאן, למעשה האתרים האלה הם רק טעימה קלה לפני סרטוני הכפירה הרבים שבאתר האינטרנט 'יוטיוב', שם משולבים אפקטים חזותיים ושמיעתיים שגורמים להפעלת לחץ ישיר ועקיף על הצופה, במטרה לשכנעו באמיתות דעתם. אתרים וסרטונים אלה, משתמשים בשיטות שונות של מניפולציות, ודבריהם כוללים פעמים רבות שקרים היסטוריים ומדעיים, הכללות והיקשים מוטעים, הכול בכדי ללכוד את בחורי החמד. חלק ממפעילי האתרים ו'הכוכבים' שבסרטונים, הם לא אחרים מאשר דוקטורים ופרופסורים מהאוניברסיטאות החשובות בארץ. למשל, קיים אתר בשם 'לולאת האל' ב'כיכובו' של ד"ר לחקר דתות מאוניברסיטת ת"א, תומר פרסיקו שמו. אנו יכולים להעיד שחלק ממאמריו כוללים שקרים היסטוריים מובהקים, והיקשים מוטעים. אך כמובן שנער שנכנס לאתר כזה, יאמין למה שכתוב שם, שהרי הכותב באתר הוא ד"ר מאוניברסיטה בעלת שם, לא?

מטרתנו בהקדמה זו הייתה להסביר את המקור העיקרי למבול הספקות האמוניים והשאלות ששואלים בני הנוער. כמובן שיש עוד מקורות, כמו הרדיו והטלוויזיה למשל, בהם נשמעות לעיתים קרובות דעות כפרניות המעבירות ביקורת על עניינים תורניים.
נמשיך בהעלאת זיכרון מבית הספר.

קושיות ללא מענה של הר"מ

תלמידי כיתות י"א לומדים במסגרת שיעורי היסטוריה על תורת הגזע הנאצית, ובמקביל לומדים בשיעורי מחשבת ישראל על המעמד העליון של עם ישראל ביחס לעמים, מתוך ספר הכוזרי.

אנחנו זוכרים שכשהיינו בכיתה י"א, השאלה המתבקשת עלתה מאליה: האם היהדות גזענית? רק כמה שיעורים קודם הזדעזענו כולנו בלומדנו על הגזענות הנאצית, והנה עכשיו בשיעור לומדים אנו שהיהדות אומרת דבר דומה. תגובת הר"ם, לאחד התלמידים ששאל בקול את מה שכולנו חשבנו בשקט, נעה בין התעלמות וניסיון לחזור לשיעור, לבין התשובה "זה לא אותו הדבר" ללא פירוט.

הנער הנבוך, ששאלתו לא נענתה בשיעור, וגם בהזדמנויות אחרות לא זכתה להבנה מצד הר"ם או כל גורם אחר, לא ישאיר את שאלתו ללא בירור אינטרנטי. תוכלו לנחש לבד אילו אתרים הוא עשוי למצוא. שמא תאמרו שהוא יפגוש גם תשובות של רבנים, ואז למעשה נוצר איזון. ובכן, התשובות של הרבנים שהוא ימצא בד"כ רק יזיקו לו, נביא להלן דוגמה קצרה.

בוא נניח לרגע שנער מסוים מתקשה בעניין "הסתירה" שבין אבולוציה לתורה (ממידע אישי ומהימן מדתל"ש, אנחנו יודעים שהסרטונים בהם הוא נתקל בעניין זה גרמו לו לחזור בשאלה), והוא מחפש באינטרנט תשובה לשאלתו. ככל הנראה הוא יתקל באחד מהמחזירים בתשובה הידועים, ש"יפתור" את הסתירה ע"י קביעה נחרצת שהאבולוציה והמדע הם אוסף של שקרים. המחזיר בתשובה ישלב בדבריו הסברים, מדעיים כביכול, המפריכים את האבולוציה.

המחזירים בתשובה - לא מסייעים

הנער, שיודע שכל חייו מוקפים בטכנולוגיה שהעניק המדע לעולם (כולל הפלאפון שכרגע הוא צופה בו), לא יוכל לקבל את התשובה המזלזלת במדע, וייאלץ להישאר עם קושי אמוני בעניין זה.

מה גם שכנראה הוא יתקל מיד לאחר הצפייה ברב, בסרטון אחר המראה איך כל דבריו של המחזיר בתשובה לא מחזיקים מים, והדברים המדעיים, כביכול, שהוא מצטט - הינם שקרים ואף מדען לא סובר כך.

אותם מחזירים בתשובה מדברים בנושא בו אין להם כלל השכלה, שלא לומר השכלה פורמלית. אמנם הסרטונים שלהם גם מחזירים הרבה אנשים בתשובה, בד"כ אלה אנשים שלא יבינו שדבריהם המדעיים אינם נכונים ולא יתוודעו לעובדה שאין להם ידע במדע, אך מה עם האנשים שמחוברים קצת יותר לעולם, ויבינו שהרבנים (הנחשבים, כביכול, לגדולים ביותר בענייני אמונות ודעות) אמרו דברים שגויים לחלוטין, שלא לומר שקריים? את האנשים האלה הסרטונים ירסקו לחלוטין.

מה שגם שלפעמים המחזירים בתשובה מנסים להוכיח את מציאות האלוקים בדרך שגויה והשומע סבור שכשם שהם שגו בהוכחה, כך מן הסתם גם טענתם שגויה, ומכאן נוצר הזלזול בדברי הרבנים. וודאי שהיה ראוי לנהוג כאן כדברי חז"ל (סנהדרין ז:) "אם ברור לך הדבר כאחותך שהיא אסורה לך- אמרהו, ואם לאו - אל תאמרהו".

למעשה התלמיד יוצא עם מחשבה שעליו לבחור בין אמונתו הדתית לאמונתו באבולוציה, ובבחירה בין השניים האבולוציה גוברת, שכן כל המדענים טוענים שהיא אכן קרתה. התלמיד כלל לא יתוודע לספרים של רבנים בעלי השכלה אקדמאית בתחומים הרלוונטיים, שעוסקים בנושאי הללו ומקבלים לחלוטין את תיאוריית האבולוציה, והיא אינה פוגעת כהוא זה באמונתם הדתית.

סדרה של קושיות

סיפורים כעין אלו יש לנו בשפע, מהם רואים כיצד שאלה אמונית שהייתה אמורה לקבל מענה שיטתי, עמוק ומתקבל על הדעת, הופכת למבוכה גדולה בליבו של התלמיד, בגלל התעקשות של רבנים על עמדות ודעות שכלל אינן הכרחיות. עניינים נוספים שלא זכו להתייחסות מסודרת בבית הספר הם:

הבנת אגדות חז"ל התמוהות כפשוטן (היה צריך להבהיר בצורה ברורה שהאגדות הן משלים, ולהוכיח זאת כפי שכבר הוכיח המהר"ל),

היחס לנשים- "נשים דעתן קלה" (היה צריך לפתוח את הנושא כי הבורות שולטת בו, ולהראות שיש בחינות הפוכות כגון "בינה יתירה ניתנה באישה מבאיש", ובכלל בהרבה דברים השתנתה המציאות שהייתה בזמנם, כגון "כל המלמדה תורה כאילו מלמדה טפלות"),

דרשות מוזרות מהפסוקים (היה צריך להסביר שהדרשות הן לרוב אסמכתאות, כמו שמוכח מרוב הראשונים והאחרונים וכן מהגמרא עצמה, ולהסביר מה הצורך באסמכתאות, או ללכת בדרכו של המלבי"ם שהדרשות הן עומק הפשט של הפסוק כמו שמאריך רבות להוכיח זאת בחיבורו על התורה),

ביקורת המקרא (יש להבהיר שאכן יש מקום לשאלותיהם, אלא שהרבה פעמים תשובותיהם מפוקפקות ואין להן על מה שיסמכו, ולהראות את זה בדוגמאות), העלמת חטאי הצדיקים על ידי הגמרא, כגון "כל האומר דוד חטא אינו אלא טועה" (יש להסביר שאין הכוונה שכלל לא היה חטא, שהרי הפסוק אומר שהוא חטא, אלא הגמרא מתכוונת רק לחטא אשת איש, מה גם שיש גמרות שאומרות הפוך, ובייחוד פירוש האברבנאל שאומר שוודאי היה חטא גדול וגם תשובה גדולה), טעויות מדעיות ורפואיות בגמרא (היה צריך להדגיש שחכמים יכולים לטעות, בייחוד בענייני מדע ורפואה, דבר שמוכח מכמה וכמה גמרות),

שאלות של תורה ומוסר, כמו יחס לגויים (למשל לגבי אבידתו, שההלכה אומרת שלא חייבים להחזירה לו, יש להוכיח שהשבת אבידה היא מידת חסידות ולכן אין זה פגם מוסרי לנהוג לפנים משורת הדין רק כלפי העם שלך, או להיכנס לחלוקה שבין מוסר טבעי להלכה היבשה), כמובן שקיימות גם השאלות בענייני מדע כארכיאולוגיה כנגד התנ"ך, תיארוכים כנגד גיל העולם, המפץ הגדול ועוד שאלות אחרות שחמורות יותר מכל אלה שהצגנו.

במשך שנות נערותם נוספות לנערים עוד ועוד שאלות אמוניות שנותרות ללא מענה, או עם מענה גרוע, דבר החמור אף יותר, וכך הם גדלים בהרגשה מתמדת של נחיתות שכלית ומוסרית כלפי עמיתיהם החילוניים. הדבר גורם לכך שהנערים יפסיקו לשאול את הרבנים בבית הספר שאלות, שהרי אפילו רבנים גדולים ומפורסמים מהם עונים תשובות טיפשיות.

השאלות והתמיהות הרבות יערמו לאט לאט עד שהנער ירגיש שהוא מרמה את עצמו באמונתו.

המצב יתדרדר עד שהוא לא יוכל לסבול את העובדה שכמעט שום דבר בתורה ובדברי חכמים לא מתקבל על דעתו, בזמן שהמדע והעולם המערבי מספקים תשובות ברוב הנושאים השונים, מכאן הדרך לחזרה בשאלה קצרה ובטוחה. באמת ניתן לומר שהבחור "יעשה בשכל" אם ינקוט בצעד זה.

לכך תתווסף כמובן העובדה שהתורה וההלכה אינם דברים שקל לקיימן, והן דורשות מן האדם איפוק בנושאים שונים, ומכאן שיש דברים שהנער "מפסיד" בגלל זהותו הדתית. כלומר, אם לתורה הייתה דרישה אמונית גרידא ללא השלכות מעשיות, היה גדל הסיכוי שהנער יישאר באמונתו על אף השאלות, שכן אין אמונתו גורמת לו להפסיד כלום. אך כיוון שלתורה ולהלכה יש דרישות רבות, הנער עושה חשבון פשוט שייתכן והוא מפסיד את 'הנאות החיים' בחינם, ולכן הוא יבחר לעזוב את התורה.

מהנקודה הזאת נוצרת התחושה (השגויה לרוב, לדעתנו) כאילו הנער עוזב את התורה רק בגלל דרישותיה הקשות, אך הראינו לעיל שזו אינה הסיבה העיקרית, ובטח שלא היחידה.

אפשר למעשה לטעון שיש שני גורמים לעזיבת התורה- השאלות האמוניות והתאוות, אך ראינו במאמר זה להדגיש את הגורם הראשון, כי בוודאי יכולתנו להשפיע בתחום הראשון גדול לאין ערוך מיכולתנו להשפיע בתחום השני.

יש לציין שהתופעה החמורה של התעלמות מענייני אמונה פוגעת לא רק באלה שחוזרים בשאלה, אלא גם באלה שנשארים דתיים ונאלצים להרגיש כל חייהם (בין אם יודו בכך ובין אם לא) קשיים אמוניים גדולים בכל תחום שעולה על סדר היום.

אין אנו טוענים שאין אנשים שעוזבים את התורה רק בגלל הדרישות שלה, ודאי שיש כאלה (קשה להעריך כמה הם באחוזים), אנחנו רק טוענים שהרבה מאוד אנשים עוזבים כי הם באמת כבר לא מאמינים, כל אחד ורמת השאלות האמוניות שלו.

הרס"ג בספרו "אמונות ודעות" מתייחס לנקודה הזאת שאנו מעלים, וכך הוא כותב בהקשר לסיבות שאנשים עוזבים את הדת: "הוכחה חלושה שאדם שמעה מאחד המייחדים וזלזל בה וחשב שכל ההוכחות בענייני אמונה חלשות כמותה... ואינו מעלה בדעתו כי מוכר בדים שאינו מיטיב להבחין בבגדים העדינים - אינו גורע מערך הבדים מאומה... טענות שאדם שמע מן הכופרים וחדרו ללבו ושכנעוהו, ויישאר בשאר ימיו תחת השפעתן"

כאשר שטחנו טענותינו בפני הנהלת בית הספר קיבלנו תשובה הגורסת כי לא השאלות הן אלה שגרמו לתלמידים לחזור בשאלה, השאלות אינן אלא תירוצים לעזיבת הדת מפני המאמץ הכרוך בשמירת המצוות. הצטערנו לשמוע כך, כי אנחנו, עמיתיהם לספסל הלימודים, למדנו שנים רבות במחיצתם וראינו בעניינו כיצד השאלות באמת הפריעו לחלק גדול מהם, ובדיעבד כשהגענו לישיבה ראינו שעיקר השאלות נידונו בדברי רבותינו הקדמונים (רמב"ם, רס"ג מהר"ל ועוד) בצורה יסודית ועמוקה השווה לכל נפש, או בדבריהם של רבנים חשובים בני זמננו (כדוגמת הרב מיכאל אברהם). אנו תמהים כיצד בעידן בו כל הדעות בעולם פתוחות בפני כולם, קיימת רק דעה אחת שאינה זוכה להישמע בקול ברור וצלול, וזו דווקא דעת התורה. התמיהה גדלה אף יותר כשהתחלנו ללמוד בישיבה ולמדנו מתורתו של הרב זצ"ל וגילינו שאחד מחידושיו הגדולים הוא הצורך בלימודי אמונה (כמובא במאמרי הראי"ה, 'בעקבתא דמשיחא'): "ודבר זה שרבים חושבים שהיא מלאכה ישנה שאינה צריכה כבר לנו, היא עכשיו עבודה שחיובה נתחזק למאד, וחזרה ונעורה כבימי הפילוסופיה הראשונים, של זמן הרס"ג והרמב"ם, אלא שיש לה פנים חדשות ופרטים שונים, כפי השינויים שבמעמד העולם והאומה". וכן מובא בעוד מקומות בכתביו. אם כן כיצד אנו, ממשיכי דרכו, נכשלים באחד מחידושיו הגדולים?

בהמשך שיחתנו עם אנשי החינוך הגיעו כולם להבנה שאכן אנחנו צודקים ובוודאי שיש תלמידים שחזרו בשאלה בגלל שלא סיפקו להם תשובות לשאלותיהם. אך הם אמרו שיש קושי לתקן את העניין, שכן רוב הרמי"ם אינם יכולים להתמודד עם הבעיה כי הם לא מתמצאים ומכירים את הנושאים האלה, בטח לא מספיק בשביל לענות על שאלות. כדי להתגבר על הקושי הזה נראה שאין מנוס מלהכשיר איש חינוך בכל מוסד חינוכי, אשר תפקידו יהיה להוות אוזן קשבת לשאלות בני הנוער בתחומי האמונה ובכלל. האיש ההוא יהיה בקיא בענייני אמונות ודעות, בעל ידע בסיסי בהבנת הנושאים המדעים, ובעל ניסיון בשאלות הנפוצות והנפיצות הללו. הוא יהיה אחד שיבין לליבו של התלמיד שחי בעולם מורכב, בו דעות רבות כל כך נושבות ומצריכות בניין אמוני מסודר ויציב. כמו כן יש צורך בהוספת שעות אמונה קבועות למערכת בהן יעביר הר"ם או איש החינוך הנ"ל שיעורים שיטתיים באמונה, שכן יצירת דיון בשאלה אמונית בשיעור חוקקת בלב התלמיד תפיסה לפיה איננו מפחדים משאלות אמוניות. ניצור תרבות של הבאת אנשי מדע ודעה יראי שמיים להרצות בפני התלמידים על הנושאים הללו, וכך נפתח אצלם את הביטחון בדרכם האמונית, דבר המרכזי מאוד בעיצוב עולמם הפנימי.

תקוותנו היא שדברינו יעשו פירות, ויגרמו להגברת הדיון הציבורי בנושא, דבר שיוביל לבסוף לביצוע מהלכים מעשיים ע"י אנשי החינוך השונים על מנת לתקן את הצריך תיקון. נסיים בתפילה שיתקיים בנו הפסוק: "כי מלאה הארץ דעה את ה' כמים לים מכסים".

=======

הכותבים הם תלמידי ישיבת הסדר

# data[].attributes.attachment_link.title
סכנה: התופעה שמאיימת על הציונות הדתית - סרוגים

# data[].attributes.attachment_link.description
"אין מה לעשות עם תופעת החילון", כך אמרו לנו אנשי חינוך כשהצגנו בפניהם את הבעיה לפי ראות עינינו. האמנם?! אנו, תלמידי ישיבת הסדר, בוגרי ישיבה תיכונית הנחשבת לאחת מהטובות שבצפון הארץ, רוצים להציג בפניכם את התופעה מנקודת מבטנו. כבר לקראת סוף לימודינו בישיבה התיכונית, בכיתה י"ב, כשליש מחברינו למחזור היו מחללי שבת באופן מוצהר.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הנערים האלה לא יפתחו את שנת הלימודים. לא כי הם לא רוצים - פשוט כי הם לא יכולים. הם צללו צלילה חדה לתוך התהום הפעורה בין החינוך החרדי - לחינוך החילוני. תהום שבינתיים - אף אחד לא מנסה למתוח מעליה גשר.

אף אחד לא מדבר על מספרים, אבל התופעה של נערים בני עשרה שמעזים לעזוב את משפחותיהם החרדיות ולתת למעשה גט כריתות לעולם שממנו באו - התופעה הזו נמשכת, ואולי גם מתרחבת בשנים האחרונות. אלא שהנערים האלה מגלים שההצטרפות לעולם החילוני קשה הרבה יותר מכפי שתיארו לעצמם. וזה מתחיל בבית הספר.

הנערים שלמדו לפני בואם למסגרת החילונית בחדר ("חיידר") ובישיבה, חווים על בשרם את השוני העצום בין העולמות. מלבד קשיי ההסתגלות המובנים, ישנם פערים עצומים במקצועות הלימוד, שחלקם כלל אינם קיימים בחינוך החרדי. כאשר חלק נכבד מהם נכשלים - הם לא מצליחים לעמוד בדרישות למבחני הבגרות ונפלטים מהמערכת, במרבית המקרים לרחוב.

מוטי (השם האמיתי שמור במערכת) בן ה-17 חזר בשאלה בינואר השנה. הוא התקבל ללימודים בתיכון במרכז הארץ, אך לא הצליח להתמיד. כיום הוא מתגורר בסוכת מציל בחוף הים ומדי פעם חוזר ללון בבית הוריו. "נולדתי למשפחה חוזרת בתשובה", הוא מספר ל-ynet. "בגיל 7 נשלחתי ל'חיידר' של ליטאים, ומשם לישיבה חסידית. בשום מקום לא נקלטתי והמשכתי לעבור מישיבה לישיבה מסגנון אחד לסגנון אחר. לא יכולתי לסבול את הצביעות של העולם החרדי".

מוטי טוען כי השינוי הגדול התחולל אצלו בעקבות טראומה קשה שעבר. "בגיל 15 נכנסתי לישיבה פנימיתית ועברתי תקיפה מינית מכמה בחורים, שהותירה בי צלקות עד היום. בגיל 16 החלטתי לעזוב סופית את הדת, אחרי שגיליתי שכל הנושא מפוקפק. התחלתי לישון אצל משפחות חילוניות. במקביל, מלצרתי והשלמתי איכשהו 10 שנות לימוד. היו לי הרבה חברים חילוניים, אז התחלתי ללמוד בתיכון חילוני, אבל לא נקלטתי בבית הספר. זה קשה לבוא מהעולם החרדי לעולם החילוני וזה היה בזבוז זמן, לא הבנתי שום דבר".

גיאוגרפיה? אלגברה? לא ידעתי מה זה

יש חוזרים בשאלה ותיקים שמכירים היטב את הסיפור הזה ואחרים כמותו. איציק יופטרו בן ה-18 חזר בשאלה לפני שלוש וחצי שנים. הוא למד כילד בבני ברק בחדר וכנער עבר ללמוד בישיבה. שנתיים אחר כך החל להרגיש כי הוא אינו שייך עוד לעולם החרדי והסתקרן מה מסתתר בצד השני. מהר מאד טפחה המציאות על פניו וארבעה חודשים בלבד לאחר שהתקבל לתיכון חילוני, הפסיק ללמוד.

"הרבה חוזרים בשאלה מתחת לגיל 18 מפסיקים ללמוד בבית הספר, כי יש אי התאמה בין דרישות המערכת לבין רמת ההשכלה איתה אנו מגיעים לחברה החילונית" הוא מספר. "כשהגעתי לתיכון חדש נעמ"ת, לא הייתי ברמה מספקת בשביל ללמוד. למשל, אנגלית בחיים לא למדתי לפני כן. בישיבה מי שידע אנגלית זה רק ברמה בסיסית של 'A,B,C' וגם זה בקושי. גם מקצוע גיאוגרפיה - לא היה כזה מושג אצלי בכלל. לגבי מתמטיקה, לומדים את המקצוע בישיבה רק עד גיל 13, עד הבר מצווה. לכן ידעתי רק חיבור חיסור, כפל, חילוק וקצת שברים. אלגברה בכלל לא התחלנו ורק בתיכון לראשונה נתקלתי בזה".

יופטרו מסביר: "צריך להבין שהחברה החרדית מאמינה שלא צריך ללמוד יותר מתורה. אין לאן להתקדם מלבד לשבת בכולל כל היום. לעומת זאת, מערכת החינוך החילונית רוצה שיתקדמו בחיים. למדתי תקופה של ארבעה חודשים ונפלטתי משם. זו אחת הבעיות הרציניות, שהגעתי עם הרמה של הלימודים שלי. התיכון ניסה לעזור לי כמה שיכול, אבל זה לא הלך. הצמידו מורים פרטיים, אבל לא קלטו שאני לא מסוגל ללמוד כי אני לא רגיל לרמה הזו. 10 שנות לימוד אין לי, אין לי כלום. אז להתחיל ללמוד לבגרות? זה היה לגמרי מופרך".

צריך לזכור כי מלבד הפער בין רמות הלימוד, נאלצים החוזרים בשאלה להתמודד עם לחצים פסיכולוגים קשים לאחר המעבר. רבים מהם מתנתקים מבני משפחותיהם, שמסרבים להכיר במעבר שעשו לחייהם החדשים. אחרים מספרים כי הוריהם ישבו עליהם שבעה. יופטרו אומר כי בין הבעיות הקשות ניתן למנות גם את כללי ההתנהגות החדשים. "כשחרדי נפגש לראשונה עם החברה החילונית יש לו המון בעיות. יש את הבעיה של הלבוש, הצורה החיצונית, הפאות. דבר ראשון רציתי להיפטר מהלבוש. ההתנהגות של החילונים היא עולם אחר. בהתחלה לא ידעתי איך לאכול את זה והרגשתי בושה. בחברה החרדית הייתי מוכר כבן אדם מאושר ובכלל לא ביישן. ההתנהגות נשארה אותו דבר - אבל כאילו אתה נמצא בתוך בועה. אתה רוצה לצאת ולהשתחרר - ולא יודע איך".

להכיר בחוזרים בשאלה כ"עולים חדשים"?

את ההתמודדות הנפשית והחינוכית נאלצים הנערים לעשות בעצמם - ובעזרתן של עמותות כמו "עמותת דרור" ו" עמותת הלל", המנסות לסייע במגורים ובטיפול נפשי לאותם נערים. תמר דרור מעמותת דרור, נלחמת כבר מספר שנים על מנת להקנות לאותם נערים זכויות שיעזרו להם להסתגל בחברה החילונית. את האפשרות להתגורר בבית של העמותה היא מתנה בקליטה מלאה של הנערים במסגרת לימודית מוכרת על ידי משרד החינוך. לאחרונה גם פנתה דרור לשר החינוך לשעבר, ח"כ יוסי שריד, בבקשה להקנות לנערים מעמד של עולים חדשים ולהעלות את הנושא לדיון בפני ועדת החינוך של הכנסת.

עולים חדשים? דרור מסבירה. "הקרויים 'חוזרים בשאלה' הם מי שהיגרו מהחברה החרדית אל החברה החילונית.

כמהגרים בתוך ארצם יש להם סוג של דיסלקציה. במכוון ובניגוד לחוק, החברה החרדית לא הנחילה להם מושגי יסוד שיאפשרו להם לשרוד בחברה מערבית מתקדמת, שלא לדבר על אפשרות לרכוש מקצוע ולימודים אקדמאיים. אמנם אחדים מהם מקבלים שיעורי עזר, אבל רק ההכרה בהם כאוכלוסייה ייחודית, יאפשרו להם לממש את רוב הפוטנציאל הגלום בהם. אנחנו מציעים חקיקה לפיה יינתן ליוצאים בשאלה מעמד כשל עולה חדש בעיקר בבחינות הבגרות וגם בשיעור העזר".

איציק יופטרו אומר כי חוסר פעולתה של המדינה זועק לשמיים. "מהמדינה לא קיבלתי אף פעם עזרה. לולא העמותות הייתי נופל מזמן. הרבה בני נוער חרדים שחזרו בשאלה נופלים לסמים ולזנות כי אין להם כסף והם פוחדים להתקשר לעמותה - וגם כי המדינה לא מטפלת בהם".

ומוטי בן ה-17 אומר כי אחרי כל מה שעבר במערכת החינוך החילונית, "אני מעדיף להיות ברחוב מאשר לחזור לבית הספר".

ממשרד החינוך נמסרה התגובה הבאה לכתבה: "לכל תלמיד חוזר בשאלה בונים תכנית אישית במסגרת בית הספר בו לומד. על פי תכנית זו משלים התלמיד את השכלתו ונבחן בבחינות הבגרות, כאשר במקרה הצורך נעשות התאמות בדרכי ההיבחנות".

במשרד החינוך מדגישים, כי אין כל התניה לקליטת תלמיד חוזר בשאלה לבית ספר רגיל.

# data[].attributes.attachment_link.title
התהום בדרך לעולם החילוני

# data[].attributes.attachment_link.description
הנערים האלה החליטו לעזוב את העולם החרדי שהכירו, את החינוך בחדר ובכולל, ולעבור לעולם החילוני, על בתי הספר הממלכתיים שבו. אבל אז גילו את המציאות הכואבת: הפערים גדולים מדי, יש מקצועות שלמים שכלל לא היו מודעים לקיומם - ואף אחד חוץ מעמותות ואנשים טובים לא נמצא שם כדי לסייע.

# data[].attributes.attachment_link.title
"מבט שני" - נוער חרדי נושר

# data[].attributes.attachment_link.title
מגזר הולך לאיבוד

# data[].attributes.attachment_link.description
שני מחקרים שבדקו את הסטטיסטיקות בציבור הדתי-לאומי העלו ממצאים מעניינים, ולפיהם הציבור הדתי-לאומי לא גדל בשנים האחרונות