# data[].attributes.headline
Munné proposa que l'estudi del comportament humà existeixen múltiples paradigmes, és a dir, models teòrics amb una sèrie de premisses que ens permeten conèixer i entendre un fenomen. Munné també ens mostra com el comportament social és multidimensional ja que un qualsevol problema o una mateixa situació social pot ser estudiat des de diferents paradigmes. La realitat social és complexa i, per això, requereix ser analitzada de manera multidimensional: diferents agents socials implicats, diferents marcs teòrics, diferents metodologies ...

# data[].attributes.subject
Munné proposa que l'estudi del comportament humà existeixen múltiples paradigmes, és a dir, models teòrics amb una sèrie de premisses que ens permeten conèixer i entendre un fenomen. Munné també ens mostra com el comportament social és multidimensional ja que un qualsevol problema o una mateixa situació social pot ser estudiat des de diferents paradigmes. La realitat social és complexa i, per això, requereix ser analitzada de manera multidimensional: diferents agents socials implicats, diferents marcs teòrics, diferents metodologies ...

# data[].attributes.body
Podeu consultar l'article complet a:
http://www.psicothema.com/psicothema.asp?id=1128

# data[].attributes.body
- terapia psicoanalítica social
- terapia en grup
- intervención comunitaria
- investigación i activisme
- psicoeducació

# data[].attributes.body
L'article destaca dos metaparadigmes principals en psicologia social: l'interaccionisme psicosocial, recolzat pel sociocognitivisme i el conductisme social, i el personalisme psicosocial, representat per la psicologia social marxista i humanista. Aquests enfocaments teòrics afecten a com es realitza la investigació, des de la filosofia fins als mètodes emprats. Això sovint porta a diferències entre els que emfatitzen les interaccions socials i els que donen més importància a aspectes individuals i subjectius del comportament social. La convivència d'aquests paradigmes mostra la complexitat de la realitat social i la necessitat d'un enfocament pluralista.

# data[].attributes.body
Si bé és cert que l'existència de múltiples paradigmes respon a la complexitat de l'àmbit disciplinar i al seu caràcter multidimensional, Munné afegeix que això també implica que les explicacions de cada marc són parcials; cada marc té unes possibilitats i, a més, unes limitacions. En aquest sentit, diu Munné, cada un és incomparable amb un altre, de manera que no es poden substituir entre ells.

# data[].attributes.body
Es diu que com més paradigmes més aspectes de la realitat es poden abastar, però alhora els paradigmes, com ja s'ha dit, són incompatibles entre ells, no es pot pensar de manera simultània amb més d'un paradigma. Això fa que s'hagi de fer una elecció i que sigui impossible arribar a un acord entre paradigmes o metaparadigmes.

El pluralisme pot caure en la ambigüitat, tot el que queda fora del marc manca de significat. També té el risc de l'elecció a l'hora de democratitzar la ciència i epistemològicament no hi ha suficients raons per escollir una teoria sobre una altra.