# data[].attributes.headline
Для батьків дітей з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.subject
Для батьків дітей з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Для батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Команда підтримки реформ Міністерства освіти і науки України

# data[].attributes.headline
Про навчання дітей з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.subject
Про навчання дітей з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - дітям з особливими освітніми потребами

# data[].attributes.attachment_link.description
Команда підтримки реформ Міністерства освіти і науки України

# data[].attributes.headline
Адаптація до школи

# data[].attributes.subject
Адаптація до школи

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
адаптація до школи

# data[].attributes.attachment_link.title
Адаптація до школи: поради батькам, як допомогти дитині звикнути в 1 класі

# data[].attributes.attachment_link.description
Адаптиція дитини до школи: що варто робити батькам та як успішно минути цей період

# data[].attributes.headline
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.subject
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень.

Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

Приниження за доыпомогою мобільних телефонів, інтернету, інших електронних пристроїв, в соціальних мережах.

# data[].attributes.attachment_link.description
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень. Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

# data[].attributes.headline
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.subject
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень.

Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

Приниження за доыпомогою мобільних телефонів, інтернету, інших електронних пристроїв, в соціальних мережах.

# data[].attributes.attachment_link.description
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень. Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

# data[].attributes.headline
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.subject
Що треба знати про булінг?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень.

Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж.

Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

Приниження за доыпомогою мобільних телефонів, інтернету, інших електронних пристроїв, в соціальних мережах.

# data[].attributes.attachment_link.description
Штовхання, підніжки, зачіпання, бійки, стусани, ляпаси, "сканування" тіла, нанесення тілесних ушкоджень. Крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей, вимагання грошей. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміка обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти, маніпуляції, шантаж. Принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Мо́бінг (знущання, від англ. mob - юрба) - систематичне цькування, психологічний терор, форми зниження авторитету, форма психологічного тиску у вигляді цькування співробітника у колективі, зазвичай з метою його звільнення.

Уперше явище описано на початку 80-х рр. XX ст. Німецький фахівець в галузі індустріальної психології Хайнц Лейманн після проведених досліджень у скандинавських країнах описав мобінг і охарактеризував його як психологічний терор, що включає систематично повторюване вороже й неетичне поводження одного або декількох людей, спрямоване проти іншої людини, в основному однієї.

Інструменти мобінгу -

приховування позитивної інформації про особу,

ізоляція жертви в колективі,

обливання брудом, свідоме і систематичне, поширення принизливих пліток,

безперестанна і негативна критика,

висміювання,

окрики (часто прилюдні і немотивовані),

доноси керівництву, тривалі наклепи

підступне заохочення на бік агресорів керівництва тощо.

Мобінг особливо розповсюджений в середовищі офісних працівників. Процес виживання містить у собі п'ять фаз: перша - наявність тривалого й невирішеного конфлікту, друга - агресивні дії й ворожі відносини. На третій фазі в конфлікт утягується керівництво й інші співробітники, переслідуваний піддається наклепу. На четвертій фазі на робітника ставиться клеймо, і насамкінець - звільнення.

Профспілки німецької корпорації IG Metall установили, що в 33 % випадків нападником є керівництво. Підлеглий допускає спровоковані помилки, які гіперболізуються й представляються як такі, що майже звели фірму до катаклізму.

У книзі "Насильство на роботі" ("Violence at Work"), виданою Міжнародною організацією праці (ООН) в 1998 р. мобінг наводиться в одному переліку з вбивствами, зґвалтуваннями й пограбуваннями. Пояснення цьому таке: необразливий на перший погляд у порівнянні з іншими видами фізичного насильства мобінг іноді закінчується у жертви зведенням рахунків з життям.

У розвинених капіталістичних країнах поступово привчаються протистояти мобінгу легітимними методами. У січні 2002 р. Франція ввела антимобінговий закон. У канадській провінції Квебек і в Колумбії прийняте законодавство проти агресії на робочому місці. А Німеччина визнала, що мобінг створює умови, які призводять до різних захворювань. У Швеції керівники підприємств повинні так організувати працю, щоб запобігти й не допустити психологічного терору на робочому місці. З появою ознак мобінгу роботодавець зобов'язаний вжити контрзаходи.

Найбільш вразливі до цькування діти і школярі. Недостатня соціалізація дітей і школярів провокує їх на цькування картавих, ліворуких, дітей з поганим зором, слабких від природи, дітей із заїканням, з ознаками хвороби на обличчі і відкритих частинах тіла тощо.

Цькування майже гарантовано дітям і підліткам що мають дві або комплекс фізичних вад. Про постійне цькування у підлітковому віці згадував у мемуарах всесвітньо відомий театральний режисер і педагог Зіновій Корогодський, слабкий, картавий і ліворукий. Корогодський протиставив цькуванню самоосвіту, наполегливість у засвоєнні нового, допомогла і любов до театру, котру рано пізнав. (Де тепер ті, що цькували картавого і ліворукого Зіновія, і яке місце виборов собі театральний режисер з часом ?) Про цькування в школі згадував і письменник Дмитро Биков, котрий, однак, не був ні картавим, ні ліворуким. Столичний московський клас, де він навчався, був повен заздрісників, що не прощали Бикову успішного навчання і яскравих, непересічних здібностей.

Діти і підлітки ближче до природного егоїзму і жорстокості, ніж свідомі дорослі. Є чимало дітей і підлітків, що не пізнали совісті і співчуття до ближнього. Тому конфлікти у дітей і цькування жертв мають характер маломотивований і невиправданий з висоти досвіду і логіки дорослих.

Цькування у підлітків особливо небезпечні через незавершений процес входження у світ дорослих. Вікова психологія підлітків потребує теплих і дружніх стосунків з однолітками, базується на копіюванні в одязі, в поведінці, у відповідності першій шкалі цінностей, в прагненні мати в шкільному оточенні авторитет, найкращого друга. Підліткова жертва цькування автоматично позбавляється цього важливого комплекса, що призводить до психологічних травм, пригніченості, ігнорування школи, процес дорослішання уповільнюється і набуває непередбачуваностей чи хвороб. Підлітки часто не здатні самотужки розв'язати конфлікт з однолітками і це проблема вчителів, шкільних психологів і батьків (якщо ті прагнуть бути авторитетами хоча би для власних дітей). Забагато батьків, що не люблять власних дітей і не піклуються про власний авторитет.

Важливим фактором, провокуючим цькування, була і залишається заздрість. Її відносять до базових емоцій людини, тобто вона повсюдна, неважливо - відкрита чи прихована. Яскраві вияви цькування - слабкосилих, неспортивних відмінників, неагресивних "ботаніків" з боку підлітків без здібностей, без доброї пам'яті, дітей з проблемних родин і холодних до них батьків. Цькування в навчальних закладах посилюються у періоди суспільних і державних негараздів, в періоди економічних криз і різких розмежувань за грошовим станом і добробутом. Завжди є особи з підвищеними самооцінками, що мало що роблять, але вважають себе ображеними успішністю інших. Успішний стає жертвою наклепів, спроб приниження його здібностей і авторитета, доносів, спроб крадіжок його особистих речей чи їх пошкодження, іноді крадіжок його грошей тощо. Особливу увагу слід приділяти особам з кримінальним минулим, з психічними збоченнями і агресивним. Власну нікчемність ці особи виміщають на здібних і неагресивних. Мала помилка чи незнання чогось стають приводом для цькування і самоствердження з боку прихованого злочинця і психопата.

Підліткові і жіночі конфлікти найбільш небезпечні, бо йдуть на тлі відкритих і нічим не стриманих емоцій.

Профілактичний захід: збори всієї інформації про школу, куди ходитиме ваша дитина.

Обов'язково сповістити вчителів про цькування

Хвалити власних дітей за їх малі перемоги

Налякати агресорів карами і зустрічати дитину після школи (не чекайте хвороби у дитини!)

Виграють підлітки, здатні повноцінно спілкуватись з школярами різного віку чи мудрими дорослими

Контроль за дівчатками на випадок зґвалтувань і неочікуваних вагітностей у 12-14 річних

У випадку невиправної ситуації - перевести підлітка у нову школу (підліток дорожчий за його школу!)

Зниження авторитета ініціаторів цькування у очах підлітка, у них же свої недоліки

Обов'язкові консультації у підліткового психолога, при необхідності лікування заспокійливими засобами

Спроби порозумітися, чого претензії і що стоїть за цим в колективі

Увага до співпрацівників (розпізнати, з якого боку ініціатива цькування)

Зниження авторитета атакуючих у власних очах

Консультації у психолога чи юриста

Лікування заспокійливими засобами

Виведення власної свідомості на поле радощів вдома (заспокійлива і мелодійна музика, хобі, розпитування тих, хто перебував у тій же ситуації, обов'язкове використання їхнього досвіду)

Звільнення і пошук нового робочого місця (робіт може бути декілька, а життя і здоров'я одне)

Увага до керівництва (чи не з їх боку ініціатива цькування).

Донині мобінг в Україні не мав суттєвого соціально-наукового аналізу та чіткого законодавчого визначення. 4 березня 2019 року до Верховної Ради було подано законопроект № 10118 "про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії мобінгу", яким передбачається відповідальність за цькування на роботі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мобінг - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Мо́бінг (знущання , від англ. mob - юрба) - систематичне цькування, психологічний терор, форми зниження авторитету, форма психологічного тиску у вигляді цькування співробітника у колективі, зазвичай з метою його звільнення. Уперше явище описано на початку 80-х рр. XX ст.

# data[].attributes.headline
Профорієнтація

# data[].attributes.subject
Профорієнтація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Щороку перед випускниками шкіл постає проблема вибору майбутнього. Саме майбутнього, тому що від правильності обраної дороги зараз залежить багато в чому те, як складеться життя потім. Професія визначить у майбутньому соціальний статус, і затребуваність у житті, і навіть рівень матеріального добробуту. Причому іноді питання стоїть не куди піти вчитися, а яку освіту варто здобувати взагалі.
Що порадити випускникові і його батькам? Звичайно ж, всерйоз замислюватися над тим, ким бути, варто було класі в дев'ятому, чи у десятому. Причому, одного "хочу" тут явно недостатньо. Необхідно тверезо оцінювати ті якості, якими наділила дитину природа та батьки. Адже, якщо в неї виражені здібності до точних наук, посидючість і акуратність, навряд чи варто йти в артисти.

Поради батьків і друзів можуть виявитися і корисними, і шкідливими одночасно, тому що вони, звичайно, можуть допомогти обрати "напрямок руху". Але що буде потім, якщо зроблено помилковий вибір? Все ж вирішувати потрібно самостійно самій дитині, тому що навряд чи хтось інший, навіть батьки, зможуть зрозуміти, що саме подобається найбільше та до чого лежить душа.

Можливо, батьки давно вирішили, ким повинна бути їхня дитина, тільки варто замислитися, чи мають вони право приймати за неї рішення. Цілком можливо, що обрана батьками професія затребувана й обіцяє в майбутньому матеріальний добробут, але навряд чи буде щасливою людина, якщо її покликання зовсім в іншому.

Часто основним аргументом буває безапеляційне - "нам видніше". Можливо, це й так. Але, зрештою, людина має право зробити помилку. І якщо не надати їй цієї можливості, вона буде все життя страждати через те, що не зробила кроку до виконання своєї заповітної мрії. І де істина, хто знає?

Якщо ж батьки хочуть надати дитині реальну допомогу, особливо, якщо вона дотепер не визначилася з вибором "життєвої дороги", потрібно допомогти їй відповісти на запитання:

- до чого вона має схильність, що вміє робити, які заняття їй приємні?

- що вона знає про професію, яку вибрала, або чим хотіла б займатися в житті?

"Ви можете пройти тестування на безкоштовній Інтернет-платформі державної служби зайнятості "Профорієнтація та розвиток кар'єри" (www. profi.dcz.gov.ua). з діагностики м'яких навичок.

Пройти безкоштовно комплексний профорієнтаційний тест, який дає можливість отримати розгорнуту інформацію про професійну мотивацію, структуру інтелекту та психологічні властивості особистості, можна на інтернет-платформі "Моя професія: консультаційна мережа" https://myprofession.com.ua/.

Шановні батьки! Якою буде наша країна через 10-20 років - це значною мірою залежить від вас. Саме ваші діти невдовзі будуть забезпечувати добробут суспільства. Суспільство покладає свої надії на вас, тому що ви, маючи авторитет у дітей, можете вплинути на прийняття відповідального рішення щодо вибору професії. Ось чому є важливою ваша поінформованість щодо сучасних потреб ринку праці та правил вибору професії.

Головне, щоб людина займалася улюбленою справою. В цьому запорука успіху!

Знайомимося з сучасним світом професій

Дуже важливо на сьогодні обрати правильний професійний шлях та професію, яка буде приносити задоволення у житті. Для того щоб дізнатися про всі особливості професії, яка подобається, фахівцями Державної служби зайнятості створені відеоролики, які знайомлять з тонкощами тієї чи іншої професійної діяльності. Ця інформація буде дуже корисною і для тих, хто ще не визначився з майбутньою професією, і для тих хто планує її змінити.

З ініціативи Херсонської обласної служби зайнятості Державною службою зайнятості проведено челлендж відеороликів про професії "ХОЧЕШЗМОЖЕШDOIT", який мотивує до набуття актуальних на ринку праці професій. Основний меседж челленджу: "Людина, яка зацікавилась чимось, обов'язково зможе це зробити, потрібно тільки почати діяти, щось змінювати у своєму житті!"

В рамках челленджу створено більше 200 відеороликів за 119 професіями, зокрема, про баристу, манікюрницю, поліцейського, ветеринара, швачку, піцайоло, пожежного-рятувальника та багато інших.

Всі ці відеоролики можна подивитись за посиланнями:

Донецькою обласною службою зайнятості проведено профорієнтаційний відеомарафон "Руйнуємо стереотипи", який дає розуміння, що в сучасному світі немає "жіночих" або "чоловічих" професій і кожен може займатися тією професійною діяльністю, якою забажає, не звертаючи увагу на гендерні упередження й установки оточуючих.

Відеоролики відзняті в рамках цього марафону можна подивитись за посиланням:

https://www.youtube.com/watch?v=5eT0jZZ5pr4&list=PLDvU9FqxDqG3UZX4Y5hyp3svGqbKba398

Миколаївською обласною службою зайнятості представлено проєкт "Перлини професій", який висвітлює цікаві та маловідомі факти про професії.

Відеоролики можна подивитись за посиланням:

https://www.youtube.com/watch?v=LztX6ZYKprw&list=PLiGICJDdsOeGLzhA9fqKkORo--zYk5_oI&index=1

Профорієнтаційні буклети для молоді Буклети для спеціалістів та спеціалісток,

# data[].attributes.attachment_link.title
Вибір професії

# data[].attributes.attachment_link.description
Щороку перед випускниками шкіл постає проблема вибору майбутнього. Саме майбутнього, тому що від правильності обраної дороги зараз залежить багато в чому те, як складеться життя потім. Професія визначить у майбутньому соціальний статус, і затребуваність у житті, і навіть рівень матеріального добробуту. Причому іноді питання стоїть не куди піти вчитися, а яку освіту варто здобувати взагалі.

# data[].attributes.headline
Профорієнтація

# data[].attributes.subject
Профорієнтація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Щороку перед випускниками шкіл постає проблема вибору майбутнього. Саме майбутнього, тому що від правильності обраної дороги зараз залежить багато в чому те, як складеться життя потім. Професія визначить у майбутньому соціальний статус, і затребуваність у житті, і навіть рівень матеріального добробуту. Причому іноді питання стоїть не куди піти вчитися, а яку освіту варто здобувати взагалі.
Що порадити випускникові і його батькам? Звичайно ж, всерйоз замислюватися над тим, ким бути, варто було класі в дев'ятому, чи у десятому. Причому, одного "хочу" тут явно недостатньо. Необхідно тверезо оцінювати ті якості, якими наділила дитину природа та батьки. Адже, якщо в неї виражені здібності до точних наук, посидючість і акуратність, навряд чи варто йти в артисти.

Поради батьків і друзів можуть виявитися і корисними, і шкідливими одночасно, тому що вони, звичайно, можуть допомогти обрати "напрямок руху". Але що буде потім, якщо зроблено помилковий вибір? Все ж вирішувати потрібно самостійно самій дитині, тому що навряд чи хтось інший, навіть батьки, зможуть зрозуміти, що саме подобається найбільше та до чого лежить душа.

Можливо, батьки давно вирішили, ким повинна бути їхня дитина, тільки варто замислитися, чи мають вони право приймати за неї рішення. Цілком можливо, що обрана батьками професія затребувана й обіцяє в майбутньому матеріальний добробут, але навряд чи буде щасливою людина, якщо її покликання зовсім в іншому.

Часто основним аргументом буває безапеляційне - "нам видніше". Можливо, це й так. Але, зрештою, людина має право зробити помилку. І якщо не надати їй цієї можливості, вона буде все життя страждати через те, що не зробила кроку до виконання своєї заповітної мрії. І де істина, хто знає?

Якщо ж батьки хочуть надати дитині реальну допомогу, особливо, якщо вона дотепер не визначилася з вибором "життєвої дороги", потрібно допомогти їй відповісти на запитання:

- до чого вона має схильність, що вміє робити, які заняття їй приємні?

- що вона знає про професію, яку вибрала, або чим хотіла б займатися в житті?

"Ви можете пройти тестування на безкоштовній Інтернет-платформі державної служби зайнятості "Профорієнтація та розвиток кар'єри" (www. profi.dcz.gov.ua). з діагностики м'яких навичок.

Пройти безкоштовно комплексний профорієнтаційний тест, який дає можливість отримати розгорнуту інформацію про професійну мотивацію, структуру інтелекту та психологічні властивості особистості, можна на інтернет-платформі "Моя професія: консультаційна мережа" https://myprofession.com.ua/.

Шановні батьки! Якою буде наша країна через 10-20 років - це значною мірою залежить від вас. Саме ваші діти невдовзі будуть забезпечувати добробут суспільства. Суспільство покладає свої надії на вас, тому що ви, маючи авторитет у дітей, можете вплинути на прийняття відповідального рішення щодо вибору професії. Ось чому є важливою ваша поінформованість щодо сучасних потреб ринку праці та правил вибору професії.

Головне, щоб людина займалася улюбленою справою. В цьому запорука успіху!

Знайомимося з сучасним світом професій

Дуже важливо на сьогодні обрати правильний професійний шлях та професію, яка буде приносити задоволення у житті. Для того щоб дізнатися про всі особливості професії, яка подобається, фахівцями Державної служби зайнятості створені відеоролики, які знайомлять з тонкощами тієї чи іншої професійної діяльності. Ця інформація буде дуже корисною і для тих, хто ще не визначився з майбутньою професією, і для тих хто планує її змінити.

З ініціативи Херсонської обласної служби зайнятості Державною службою зайнятості проведено челлендж відеороликів про професії "ХОЧЕШЗМОЖЕШDOIT", який мотивує до набуття актуальних на ринку праці професій. Основний меседж челленджу: "Людина, яка зацікавилась чимось, обов'язково зможе це зробити, потрібно тільки почати діяти, щось змінювати у своєму житті!"

В рамках челленджу створено більше 200 відеороликів за 119 професіями, зокрема, про баристу, манікюрницю, поліцейського, ветеринара, швачку, піцайоло, пожежного-рятувальника та багато інших.

Всі ці відеоролики можна подивитись за посиланнями:

Донецькою обласною службою зайнятості проведено профорієнтаційний відеомарафон "Руйнуємо стереотипи", який дає розуміння, що в сучасному світі немає "жіночих" або "чоловічих" професій і кожен може займатися тією професійною діяльністю, якою забажає, не звертаючи увагу на гендерні упередження й установки оточуючих.

Відеоролики відзняті в рамках цього марафону можна подивитись за посиланням:

https://www.youtube.com/watch?v=5eT0jZZ5pr4&list=PLDvU9FqxDqG3UZX4Y5hyp3svGqbKba398

Миколаївською обласною службою зайнятості представлено проєкт "Перлини професій", який висвітлює цікаві та маловідомі факти про професії.

Відеоролики можна подивитись за посиланням:

https://www.youtube.com/watch?v=LztX6ZYKprw&list=PLiGICJDdsOeGLzhA9fqKkORo--zYk5_oI&index=1

Профорієнтаційні буклети для молоді Буклети для спеціалістів та спеціалісток,

# data[].attributes.attachment_link.title
Вибір професії

# data[].attributes.attachment_link.description
Щороку перед випускниками шкіл постає проблема вибору майбутнього. Саме майбутнього, тому що від правильності обраної дороги зараз залежить багато в чому те, як складеться життя потім. Професія визначить у майбутньому соціальний статус, і затребуваність у житті, і навіть рівень матеріального добробуту. Причому іноді питання стоїть не куди піти вчитися, а яку освіту варто здобувати взагалі.

# data[].attributes.headline
Муки профорієнтації, або 7 порад щодо вибору професії

# data[].attributes.subject
Муки профорієнтації, або 7 порад щодо вибору професії

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Дуже багато сказано і написано про профорієнтацію, а коли приходить час визначитися, часто виявляється, що ні сам старшокласник, ні його батьки не знають, з чого почати.
Пройдіть тестування. Допоможуть спеціальні профорієнтаційні тести. Але не ті, що безкоштовно пропонуються в Інтернеті. У кожному конкретному випадку варто підбирати індивідуальний пакет тестів. І їх інтерпретацією повинні займатися професіонали. Але не варто сприймати результати тесту як інструкцію до дії. Вони лише дають відповіді на запитання про професійні схильності і переваги, про структуру інтелекту, про особливості психіки.

Розширюйте горизонти. Збирайте інформацію про ринок праці, про нові і перспективні спеціальності. Існують спеціальні довідники, які випускаються щорічно. У них можна знайти професії, про які не те що підліток, навіть його батьки не здогадуються! Між тим, саме одна з них цілком може виявитися найбільш відповідною.

Дізнавайтеся більше про професії. У 15-17 років уявлення про них найчастіше досить приблизні, а то й зовсім помилкові. Підлітки нерідко бачать тільки плюси і не замислюються про мінуси професій. Тут завдання батьків - виступити в ролі експерта, допомогти синові або дочці зорієнтуватися. А завдання підлітка - не ігнорувати це джерело інформації. Більше того, варто дізнатися у батьків, чи немає у них знайомих в цікавій галузі. Є й інші способи дізнатися побільше про професії, наприклад, побувати на дні відкритих дверей у профільному виші.

Систематизуйте свої бажання. Фахівці пропонують скласти таку таблицю. За вертикаллю розташувати професії, між якими потрібно зробити вибір, а за горизонталлю - ті важливі моменти, які ви хотіли б отримати від цієї роботи. Крім гідної зарплати, це може бути що завгодно. Складіть максимально докладний список: престижність, спосіб життя, коло спілкування, графік роботи, кар'єрні перспективи, реальність працевлаштування і т. д. Якщо професія і вимоги до неї збігаються, ставте плюс, ні - мінус. Це не тільки дозволить віддати перевагу одній з декількох професій, а й змусить задуматися про життєві пріоритети.

Переходьте від слів до справи. Якщо вибір припав на ту чи іншу професію, варто спробувати її "на смак". Існує чимало шкіл, секцій, гуртків.

Готуйте запасні аеродроми. Навіть якщо ви впевнені, що знайшли те, чим хотіли б займатися все життя, розгляньте інші варіанти. У житті трапляється всяке. Хотіли стати лікарем, але так і не змогли вступити до медичного. Мріяли стати актором, але не вистачило таланту... Бувають і форс-мажорні обставини - подає надії футболіст, отримує травму і змушений завершити кар'єру. Та що далеко ходити за прикладом - просто розчарувалися в обраній професії! Потрібно бути готовим до всього.

Не дозволяйте вирішувати за вас. Батьківська рада - річ дуже корисна, але іноді мати або батько намагаються нав'язати дитині своє рішення. Вчені стверджують, що свій вибір ми робимо, спираючись на думку людей з найближчого оточення. Це родичі, друзі, вчителі та наставники. Ми або явно слідуємо порад і рекомендацій своїх близьких, або неусвідомлено діємо всупереч думки оточення. Тут дуже важливо зрозуміти, чого хочеться саме вам.

І важлива порада батькам: забудьте слово "династія "! Ніхто не заважає вам натхненно розповідати про свою професію. Якщо дитина сама захоче продовжувати справу сім'ї - чудово. Але якщо ні - то змушувати її не варто. Інакше на виході можна отримати глибоко нещасну людину. А цього не захоче ні один батько чи мати.
Отже, алгоритм дій для визначення майбутньої професії:

1. Поцікавтеся у близьких людей, яка професія, з їхньої точки зору, вам підійде найбільше.

2. Отримайте необхідну інформацію зі ЗМІ та спеціальних джерел (довідників професій, сайтів з профорієнтації та ін.) про сучасні та затребувані професії.

3. Прислухайтеся до власних побажань, придивіться до своїх захоплень, занять, що викликають ваш інтерес і приносять задоволення.

4. Проаналізуйте отриманий матеріал, розгляньте його з трьох сторін, відповідаючи на запитання: "Що я хочу робити? Що я вмію робити? Наскільки така діяльність затребувана?"

5. Співставте відповіді з бажаним стилем життя, зі своїми цінностями.

6. Якщо у вас є можливість, зверніться по консультацію до фахівця з профорієнтації. Разом з психологом ви швидше і легше зможете визначитися з вибором.

# data[].attributes.attachment_link.title
Муки профорієнтації, або 7 порад щодо вибору професії

# data[].attributes.attachment_link.description
Дуже багато сказано і написано про профорієнтацію, а коли приходить час визначитися, часто виявляється, що ні сам старшокласник, ні його батьки не знають, з чого почати. Пройдіть тестування. Допоможуть спеціальні профорієнтаційні тести. Але не ті, що безкоштовно пропонуються в Інтернеті. У кожному конкретному випадку варто підбирати індивідуальний пакет тестів.

# data[].attributes.headline
Усе про конфлікти

# data[].attributes.subject
Усе про конфлікти

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська Школа Майбутнього

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи.

Чим конфлікт відрізняється від цькування

Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил. Однак цькування не завжди виражається у фізичних нападах - насильство може бути і психологічним.

Конфлікт - це протистояння, в якому немає систематичного насильства, але присутні розбіжності і протиріччя між сторонами. Конфлікти в школі трапляються не тільки між учнями - бувають задіяні і батьки, і вчителі. Причини конфліктів в школі можуть варіюватися від банальної дитячої образи до розбіжностей з приводу освітньої програми. Ми розглянемо приклади розвитку подій і дамо підказки, як діяти батькам і як допомогти дитині в разі зіткнення інтересів.

Конфлікт між учнями

Микола і Петро посперечалися, хто буде сидіти на першій парті біля вчителя. Микола стверджував, що сидіти повинен він, так як вчиться на відмінно, а Петро аргументував тим, що у нього поганий зір. Хлопці посварилися і не змогли поділити місце.

Порада психолога: Конфлікт в школі "учень - учень" - явище, нормальне для людської комунікації. Дорослим слід втрутитися, тільки якщо ситуація в школі зайшла занадто далеко, наприклад, Микола і Петро переходять до фізичного насильства або проти когось починається колективне цькування. Але якщо конфлікт не переходить межі розумного, то важливо, щоб Микола і Петро вчилися вирішувати його самостійно. Так виробляються соціальні навички. Важливо спостерігати і питати про те, що відбувається, без оцінки і не приймаючи нічиєї сторони, дати можливість кожному висловити думку, формуючи позицію.

Конфлікт між учнем і вчителем

У Миколи і Марії Петрівни виникли розбіжності через виставлену оцінку. Вчителька заявила, що його твір не відповідає критеріям, і поставила низьку оцінку. А Микола відповів, що чітких критеріїв висунуто не було.

Порада психолога: На відміну від конфлікту між дітьми, тут сили завжди нерівні - вчитель має владу, досвід і знання, а дитина знаходиться в підлеглому положенні і тільки формує свою думку. Відсутність єдності вимог вчителя або недотримання вчителем вимог - часта проблема. Але і підліток повинен вчитися уточнювати завдання, задавати питання і приймати умови. Вирішення конфлікту в школі лягає на плечі педагога - доросла людина повинна роз'яснити дитині причини і наслідки. Якщо цього не відбувається, а ситуацію відпустити складно, якщо дитина не може змиритися і відчуває себе погано, батьку необхідно поговорити з вчителем, уточнити всі нюанси, а потім пояснити ситуацію дитині.

Конфлікт між батьками і вчителем

Мама учня Миколи висловила незгоду з методами роботи Марії Петрівни. Микола та інші учні розповідали, що Марія Петрівна кричить, залякує і висуває підвищені вимоги. Мамі Миколи це не сподобалося, вона вважає, що педагог не має права застосовувати психологічне насильство.

Порада психолога: Якщо у батьків виникли претензії до педагога, важливо спочатку перевірити, чи обґрунтовані вони. Чи дійсно вчитель перевищує повноваження, зриваючись на дітях, або діти вирішили влаштувати педагогу холодну війну? Важливо обговорити питання з іншими батьками та іншими вчителями. Якщо ситуація дійсно підтвердиться - не бійтеся відстоювати право на участь в педраді і розмові з вчителем безпосередньо. Ви завжди встигнете написати скаргу, а ось змінити ситуацію - ні. Іноді батьки вважають, що крик на дітей або суворі покарання - показник ефективного і суворого вчителя. Зважте всі спостереження, проаналізуйте можливі зміни. Якщо школа не готова вживати заходів - на жаль, доведеться вирішувати ситуацію самостійно: міняти клас або школу. Пам'ятайте, що мотивація і інтерес до життя безпосередньо залежать від авторитетів.

Конфлікт між батьками

Мама Миколи і мама Петра не змогли домовитися, скільки грошей здавати на новорічні подарунки дітям. Мама Миколи, яка є головою батьківського комітету, висунула одну суму, а мама Петра порахувала її надмірною.

Порада психолога: Конфлікт між батками в школі виникає так само часто, як і конфлікт в будь-якому іншому колективі. Батькам необхідно контактувати один з одним - в чатах і офлайні. Якщо виник конфлікт інтересів в школі з приводу освітньої траєкторії класу або інших заходів - відстоюйте свою позицію у відкритому діалозі. Можна залучити класного керівника як третю сторону або влаштувати голосування. Якщо проблема більш особистого характеру, не рекомендується виносити її на загальне обговорення (наприклад, в чат в месенджері). Поговоріть один на один - це ефективніше.

Що робити, якщо нічого не допомагає

Виділимо основні методи вирішення конфліктів в школі:

не втручатися у справи дитини завчасно (якщо ситуація не виходить за межі допустимого),

шукати рішення у відкритому діалозі,

залучати додаткові сторони, наприклад, класного керівника,

шукати союзників.

Але якщо ви перепробували всі способи, а ситуація не змінюється, є універсальне рішення. Переведіть дитину на дистанційне навчання в Українській Школі Майбутнього - так ви зможете вибирати вчителів самі, а контактувати з батьківським колективом не доведеться взагалі.

Резюме

Конфлікт дітей в школі - часте явище. Якщо зіткнення інтересів переходить в систематичні знущання, це стає цькуванням. Батьки і вчителі повинні втрутитися і залучити психолога.

Але навіть якщо розбіжність не має на увазі фізичне і психологічне насильство, воно як і раніше неприємне. Конфлікти трапляються між усіма учасниками освітнього процесу - дітьми, вчителями і батьками.

Рекомендації психолога Української Школи Майбутнього:

зберіть повну інформації про ситуацію;

ведіть відкритий діалог;

довіряйте словам дитини;

зверніться за консультацією до тих, хто не залучений в конфлікт;

залучайте до обговорення третю сторону і шукайте союзників, спостерігачів або модераторів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Учебная программа среднего общего образования: Конфлікт в школі: як розпізнати та уникнути

# data[].attributes.attachment_link.description
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи. Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил.

# data[].attributes.headline
Усе про конфлікти

# data[].attributes.subject
Усе про конфлікти

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська Школа Майбутнього

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи.

Чим конфлікт відрізняється від цькування

Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил. Однак цькування не завжди виражається у фізичних нападах - насильство може бути і психологічним.

Конфлікт - це протистояння, в якому немає систематичного насильства, але присутні розбіжності і протиріччя між сторонами. Конфлікти в школі трапляються не тільки між учнями - бувають задіяні і батьки, і вчителі. Причини конфліктів в школі можуть варіюватися від банальної дитячої образи до розбіжностей з приводу освітньої програми. Ми розглянемо приклади розвитку подій і дамо підказки, як діяти батькам і як допомогти дитині в разі зіткнення інтересів.

Конфлікт між учнями

Микола і Петро посперечалися, хто буде сидіти на першій парті біля вчителя. Микола стверджував, що сидіти повинен він, так як вчиться на відмінно, а Петро аргументував тим, що у нього поганий зір. Хлопці посварилися і не змогли поділити місце.

Порада психолога: Конфлікт в школі "учень - учень" - явище, нормальне для людської комунікації. Дорослим слід втрутитися, тільки якщо ситуація в школі зайшла занадто далеко, наприклад, Микола і Петро переходять до фізичного насильства або проти когось починається колективне цькування. Але якщо конфлікт не переходить межі розумного, то важливо, щоб Микола і Петро вчилися вирішувати його самостійно. Так виробляються соціальні навички. Важливо спостерігати і питати про те, що відбувається, без оцінки і не приймаючи нічиєї сторони, дати можливість кожному висловити думку, формуючи позицію.

Конфлікт між учнем і вчителем

У Миколи і Марії Петрівни виникли розбіжності через виставлену оцінку. Вчителька заявила, що його твір не відповідає критеріям, і поставила низьку оцінку. А Микола відповів, що чітких критеріїв висунуто не було.

Порада психолога: На відміну від конфлікту між дітьми, тут сили завжди нерівні - вчитель має владу, досвід і знання, а дитина знаходиться в підлеглому положенні і тільки формує свою думку. Відсутність єдності вимог вчителя або недотримання вчителем вимог - часта проблема. Але і підліток повинен вчитися уточнювати завдання, задавати питання і приймати умови. Вирішення конфлікту в школі лягає на плечі педагога - доросла людина повинна роз'яснити дитині причини і наслідки. Якщо цього не відбувається, а ситуацію відпустити складно, якщо дитина не може змиритися і відчуває себе погано, батьку необхідно поговорити з вчителем, уточнити всі нюанси, а потім пояснити ситуацію дитині.

Конфлікт між батьками і вчителем

Мама учня Миколи висловила незгоду з методами роботи Марії Петрівни. Микола та інші учні розповідали, що Марія Петрівна кричить, залякує і висуває підвищені вимоги. Мамі Миколи це не сподобалося, вона вважає, що педагог не має права застосовувати психологічне насильство.

Порада психолога: Якщо у батьків виникли претензії до педагога, важливо спочатку перевірити, чи обґрунтовані вони. Чи дійсно вчитель перевищує повноваження, зриваючись на дітях, або діти вирішили влаштувати педагогу холодну війну? Важливо обговорити питання з іншими батьками та іншими вчителями. Якщо ситуація дійсно підтвердиться - не бійтеся відстоювати право на участь в педраді і розмові з вчителем безпосередньо. Ви завжди встигнете написати скаргу, а ось змінити ситуацію - ні. Іноді батьки вважають, що крик на дітей або суворі покарання - показник ефективного і суворого вчителя. Зважте всі спостереження, проаналізуйте можливі зміни. Якщо школа не готова вживати заходів - на жаль, доведеться вирішувати ситуацію самостійно: міняти клас або школу. Пам'ятайте, що мотивація і інтерес до життя безпосередньо залежать від авторитетів.

Конфлікт між батьками

Мама Миколи і мама Петра не змогли домовитися, скільки грошей здавати на новорічні подарунки дітям. Мама Миколи, яка є головою батьківського комітету, висунула одну суму, а мама Петра порахувала її надмірною.

Порада психолога: Конфлікт між батками в школі виникає так само часто, як і конфлікт в будь-якому іншому колективі. Батькам необхідно контактувати один з одним - в чатах і офлайні. Якщо виник конфлікт інтересів в школі з приводу освітньої траєкторії класу або інших заходів - відстоюйте свою позицію у відкритому діалозі. Можна залучити класного керівника як третю сторону або влаштувати голосування. Якщо проблема більш особистого характеру, не рекомендується виносити її на загальне обговорення (наприклад, в чат в месенджері). Поговоріть один на один - це ефективніше.

Що робити, якщо нічого не допомагає

Виділимо основні методи вирішення конфліктів в школі:

не втручатися у справи дитини завчасно (якщо ситуація не виходить за межі допустимого),

шукати рішення у відкритому діалозі,

залучати додаткові сторони, наприклад, класного керівника,

шукати союзників.

Але якщо ви перепробували всі способи, а ситуація не змінюється, є універсальне рішення. Переведіть дитину на дистанційне навчання в Українській Школі Майбутнього - так ви зможете вибирати вчителів самі, а контактувати з батьківським колективом не доведеться взагалі.

Резюме

Конфлікт дітей в школі - часте явище. Якщо зіткнення інтересів переходить в систематичні знущання, це стає цькуванням. Батьки і вчителі повинні втрутитися і залучити психолога.

Але навіть якщо розбіжність не має на увазі фізичне і психологічне насильство, воно як і раніше неприємне. Конфлікти трапляються між усіма учасниками освітнього процесу - дітьми, вчителями і батьками.

Рекомендації психолога Української Школи Майбутнього:

зберіть повну інформації про ситуацію;

ведіть відкритий діалог;

довіряйте словам дитини;

зверніться за консультацією до тих, хто не залучений в конфлікт;

залучайте до обговорення третю сторону і шукайте союзників, спостерігачів або модераторів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Учебная программа среднего общего образования: Конфлікт в школі: як розпізнати та уникнути

# data[].attributes.attachment_link.description
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи. Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил.

# data[].attributes.headline
Усе про конфлікти

# data[].attributes.subject
Усе про конфлікти

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська Школа Майбутнього

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи.

Чим конфлікт відрізняється від цькування

Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил. Однак цькування не завжди виражається у фізичних нападах - насильство може бути і психологічним.

Конфлікт - це протистояння, в якому немає систематичного насильства, але присутні розбіжності і протиріччя між сторонами. Конфлікти в школі трапляються не тільки між учнями - бувають задіяні і батьки, і вчителі. Причини конфліктів в школі можуть варіюватися від банальної дитячої образи до розбіжностей з приводу освітньої програми. Ми розглянемо приклади розвитку подій і дамо підказки, як діяти батькам і як допомогти дитині в разі зіткнення інтересів.

Конфлікт між учнями

Микола і Петро посперечалися, хто буде сидіти на першій парті біля вчителя. Микола стверджував, що сидіти повинен він, так як вчиться на відмінно, а Петро аргументував тим, що у нього поганий зір. Хлопці посварилися і не змогли поділити місце.

Порада психолога: Конфлікт в школі "учень - учень" - явище, нормальне для людської комунікації. Дорослим слід втрутитися, тільки якщо ситуація в школі зайшла занадто далеко, наприклад, Микола і Петро переходять до фізичного насильства або проти когось починається колективне цькування. Але якщо конфлікт не переходить межі розумного, то важливо, щоб Микола і Петро вчилися вирішувати його самостійно. Так виробляються соціальні навички. Важливо спостерігати і питати про те, що відбувається, без оцінки і не приймаючи нічиєї сторони, дати можливість кожному висловити думку, формуючи позицію.

Конфлікт між учнем і вчителем

У Миколи і Марії Петрівни виникли розбіжності через виставлену оцінку. Вчителька заявила, що його твір не відповідає критеріям, і поставила низьку оцінку. А Микола відповів, що чітких критеріїв висунуто не було.

Порада психолога: На відміну від конфлікту між дітьми, тут сили завжди нерівні - вчитель має владу, досвід і знання, а дитина знаходиться в підлеглому положенні і тільки формує свою думку. Відсутність єдності вимог вчителя або недотримання вчителем вимог - часта проблема. Але і підліток повинен вчитися уточнювати завдання, задавати питання і приймати умови. Вирішення конфлікту в школі лягає на плечі педагога - доросла людина повинна роз'яснити дитині причини і наслідки. Якщо цього не відбувається, а ситуацію відпустити складно, якщо дитина не може змиритися і відчуває себе погано, батьку необхідно поговорити з вчителем, уточнити всі нюанси, а потім пояснити ситуацію дитині.

Конфлікт між батьками і вчителем

Мама учня Миколи висловила незгоду з методами роботи Марії Петрівни. Микола та інші учні розповідали, що Марія Петрівна кричить, залякує і висуває підвищені вимоги. Мамі Миколи це не сподобалося, вона вважає, що педагог не має права застосовувати психологічне насильство.

Порада психолога: Якщо у батьків виникли претензії до педагога, важливо спочатку перевірити, чи обґрунтовані вони. Чи дійсно вчитель перевищує повноваження, зриваючись на дітях, або діти вирішили влаштувати педагогу холодну війну? Важливо обговорити питання з іншими батьками та іншими вчителями. Якщо ситуація дійсно підтвердиться - не бійтеся відстоювати право на участь в педраді і розмові з вчителем безпосередньо. Ви завжди встигнете написати скаргу, а ось змінити ситуацію - ні. Іноді батьки вважають, що крик на дітей або суворі покарання - показник ефективного і суворого вчителя. Зважте всі спостереження, проаналізуйте можливі зміни. Якщо школа не готова вживати заходів - на жаль, доведеться вирішувати ситуацію самостійно: міняти клас або школу. Пам'ятайте, що мотивація і інтерес до життя безпосередньо залежать від авторитетів.

Конфлікт між батьками

Мама Миколи і мама Петра не змогли домовитися, скільки грошей здавати на новорічні подарунки дітям. Мама Миколи, яка є головою батьківського комітету, висунула одну суму, а мама Петра порахувала її надмірною.

Порада психолога: Конфлікт між батками в школі виникає так само часто, як і конфлікт в будь-якому іншому колективі. Батькам необхідно контактувати один з одним - в чатах і офлайні. Якщо виник конфлікт інтересів в школі з приводу освітньої траєкторії класу або інших заходів - відстоюйте свою позицію у відкритому діалозі. Можна залучити класного керівника як третю сторону або влаштувати голосування. Якщо проблема більш особистого характеру, не рекомендується виносити її на загальне обговорення (наприклад, в чат в месенджері). Поговоріть один на один - це ефективніше.

Що робити, якщо нічого не допомагає

Виділимо основні методи вирішення конфліктів в школі:

не втручатися у справи дитини завчасно (якщо ситуація не виходить за межі допустимого),

шукати рішення у відкритому діалозі,

залучати додаткові сторони, наприклад, класного керівника,

шукати союзників.

Але якщо ви перепробували всі способи, а ситуація не змінюється, є універсальне рішення. Переведіть дитину на дистанційне навчання в Українській Школі Майбутнього - так ви зможете вибирати вчителів самі, а контактувати з батьківським колективом не доведеться взагалі.

Резюме

Конфлікт дітей в школі - часте явище. Якщо зіткнення інтересів переходить в систематичні знущання, це стає цькуванням. Батьки і вчителі повинні втрутитися і залучити психолога.

Але навіть якщо розбіжність не має на увазі фізичне і психологічне насильство, воно як і раніше неприємне. Конфлікти трапляються між усіма учасниками освітнього процесу - дітьми, вчителями і батьками.

Рекомендації психолога Української Школи Майбутнього:

зберіть повну інформації про ситуацію;

ведіть відкритий діалог;

довіряйте словам дитини;

зверніться за консультацією до тих, хто не залучений в конфлікт;

залучайте до обговорення третю сторону і шукайте союзників, спостерігачів або модераторів.

# data[].attributes.attachment_link.title
Учебная программа среднего общего образования: Конфлікт в школі: як розпізнати та уникнути

# data[].attributes.attachment_link.description
Напружені відносини в дитячому або батьківському шкільному колективі - це боляче і неприємно. Як бути, якщо ви або ваша дитина не змогли прийти до консенсусу з кимось зі школи. Цькування, або буллінг, - це глибока і систематична проблема, вона проявляється у вигляді агресії одних дітей проти інших. У буллінгу завжди нерівність сил.

# data[].attributes.headline
Пам'ятка для батьків "Діти. Інтернет. Мобільний зв'язок"

# data[].attributes.subject
Пам'ятка для батьків "Діти. Інтернет. Мобільний зв'язок"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
З метоюреалізації та додержання вимог чинного законодавства у сфері захисту суспільної моралі, обігу продукції і видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру, продукції, що містить пропаганду культу насильства, жорстокості і порнографії, створено Національну експертну комісію України з питань захисту суспільної моралі (далі - Національна комісія).

Відповідно до статті 17 Закону України „Про захист суспільної моралі" Національна комісія є постійним позавідомчим державним експертним і контролюючим органом, який діє відповідно до цього Закону та чинного законодавства України і є відповідальним за утвердження здорового способу життя, належного стану моральності суспільства, контролює обіг продукції і видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру.

Рішення Національної комісії, прийняті в межах її повноважень, є обов'язковими для розгляду центральними і місцевими органами влади, засобами масової інформації всіх форм власності, а також фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статей 2, 6 Закону України „Про захист суспільної моралі" виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються. Критерії віднесення продукції до такої, що має порнографічний характер, встановлюються спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері культури та мистецтв.

Виробництво та обіг у будь-якій формі продукції еротичного характеру та продукції, що містить елементи насильства та жорстокості, дозволяються виключно за умови дотримання обмежень, встановлених законодавством.

Забороняються виробництво та розповсюдження продукції, яка:

пропагує війну, національну та релігійну ворожнечу, зміну шляхом насильства конституційного ладу або територіальної цілісності України;

пропагує фашизм та неофашизм;

принижує або ображає націю чи особистість за національною ознакою;

пропагує бузувірство, блюзнірство, неповагу до національних і релігійних святинь;

принижує особистість, є проявом знущання з приводу фізичних вад (каліцтва), з душевнохворих, літніх людей;

пропагує невігластво, неповагу до батьків;

пропагує наркоманію, токсикоманію, алкоголізм, тютюнопаління та інші шкідливі звички.

З високими темпами розвитку науково-технічного прогресу, зокрема, електронної техніки та можливостей обміну інформацією постало питання захисту дітей від інформації, яка несе загрозу морально-психічному здоров'ю.

Працівниками Національної комісії проводиться робота щодо виявлення цієї інформації у засобах масової інформації на будь-яких носіях, в тому числі, розповсюдження її за допомогою мобільних телефонів та всесвітньої мережі Інтернет.
Мобільний телефон та порнографія.
Порнографія стає одним з локомотивів розвитку мобільного зв'язку, так як і раніше вона допомогла розповсюдженню відеомагнітофонів та Інтернету. В Європі продаж розваг для дорослих, які можна отримати в мобільні телефони, вже став бізнесом, що приносить мільйони доларів. Користувачі стільникового зв'язку вже витрачають десятки мільйонів на рік на „контент для дорослих". У числі розповсюджувачів порнографії опинилися такі компанії, як гігант мобільного зв'язку Vodafone (Водафон) - названий однією з британських газет „Vodafilth" (filth - „розпуста"). На думку експертів, до 2009 р. статки „мобільного" порно у всьому світі склали $2 мільярди. Індустрія мобільного телебачення вражена тим, що 30 відсотків відео-контенту, відтворюваного на мобільних пристроях, є порнографічними.

На території СНД, за даними деяких провайдерів, еротика і порнографія складає не менше третини всього ринку мобільних картинок. Еротика користується великою популярністю у всіх сферах індустрії розваг і мобільний контент не є винятком. Найбільш популярними залишаються WAP-сайти порнографічного змісту. При цьому аналітики відзначають, що типовим споживачем мобільного порноконтенту є молодь та діти.

Батьки мають вміти те, що вже роблять діти!
Передача контенту
Контент (з англ. - зміст, вміст) - будь-яке інформаційно-значиме наповнення інформаційного ресурсу (тексти, ігри, графіка, мультимедіа).

Мобільний контент - це цифровий контент, адресований власникам мобільних пристроїв.

Є декілька способів передачі мобільного контенту:

MMS повідомлення;

За допомогою Bluetooth® (блютус);

ІЧ- порт, IrDA (Інфра червоний порт).

Bluetooth - це технологія бездротового зв'язку, створена у 1998 році. Основне призначення Bluetooth - забезпечення економного (з точки зору спожитого струму) і дешевого радіозв'язку між різноманітними типами електронних пристроїв, таких як мобільні телефони та аксесуари до них, портативні та настільні комп'ютери. Можливості Bluetooth дозволяють передавати будь-яку інформацію у вигляді файлів на відстань до 100 метрів.

Тому будь-який файл підліток може прийняти/передати за допомогою Блютус. При цьому підлітки можуть бути не знайомі і не бачити один одного та знаходитись у різних приміщеннях.

MMS - послуга мультимедійних повідомлень (англ. Multimedia Messaging Service, MMS) - стандарт, який дозволяє пересилати між мобільними пристроями повідомлення з мультимедійним змістом (зображення, звук тощо).

Але, на відміну від Bluetooth ця послуга надається оператором мобільного зв'язку, є платною та має обмеження, які встановлюються оператором, а саме, ціна, кількість повідомлень та максимальний об'єм даних.

IrDA - Інфра червоний порт (англ.Infrared Data Association) є одним із стандартів передачі даних на малі відстані за допомогою інфрачервоного випромінювання.

Тобто, ІЧ-порт є аналогом Bluetooth, але на відміну від останнього, має малий радіус дії, не більше 10-20 сантиметрів.

Замовлення контенту через SMS

1. Абонент відправляє SMS з кодом контенту на короткий номер оператора (компанії, які надають послуги мобільного зв'язку).

2. Оператор (без аналізу вмісту) перенаправляє отримане SMS до контент-провайдера (компанія, яка займається розповсюдженням контенту - картинки, музика, ігри, фото, кліпи тощо) згідно з укладеною угодою. Договір включає ряд додатків, в яких описується сервіс, правила участі і контент, що надається.

3. При вдалій передачі SMS від оператора до контент-провайдера відбувається тарифікація (з абонента знімаються гроші). Деякі оператори знімають гроші при передачі зворотного SMS від контент-провайдера до оператора.

4. Контент-провайдер опрацьовує отримане SMS та, згідно з вказаним кодом, відкриває відповідне WAP-посилання на вказаний контент. Посилання відправляється у зворотному SMS від контент-провайдера до оператора.

5. Оператор отримує SMS і відправляє (без аналізу вмісту) його абонентові.

6. Абонент заходить на вказане в SMS WAP-посилання та закачує контент на телефон. (З'єднання відбувається через PROXY-оператора, який здійснює лише тарифікацію без додаткового аналізу).

Замовлення контенту через IVR (в основному звуковий контент)

1. Абонент телефонує на короткий номер.

2. Оператор перенаправляє дзвінок до контент-провайдера (або підрядчика контент-провайдера) згідно з укладеною угодою. Договір включає ряд додатків, в яких описується сервіс, правила участі і контент, що надається.

3. Система контент-провайдера відповідає на виклик (з цієї миті починається тарифікація. Тарифікується або з'єднання, або тривалість, або те і інше). Абонент через IVR-меню вибирає потрібний контент.

4. Контент-провайдер, посилаючись на вибраний в IVR-меню контент, формує відповідне WAP-посилання на цей контент. Посилка відправляється через SMS від контент-провайдера до оператора.

5. Оператор отримує SMS та відправляє (без аналізу вмісту) його абонентові (інколи оператор знімає додаткову плату з контент-провайдера за відправлення SMS, оскільки таке відправлення часто відбувається як рекламна розсилка, і дуже рідко є офіційно оформленою відповіддю на IVR-запит).

6. Абонент заходить на WAP-посилання, яке вказане в SMS, і закачує контент на телефон. (З'єднання відбувається через PROXY-оператора, який здійснює лише тарифікацію без додаткового аналізу).

Закачування контенту з WAP-порталу

1. Абонент заходить на посилання WAP-порталу. (З'єднання відбувається через PROXY-оператора, який здійснює лише тарифікацію без додаткового аналізу).

2. Вибирає потрібний йому контент.

3. Закачує вибраний контент.

Як захистити дітей від закачування контенту з небажаним змістом.

Оператори надають можливість перегляду всіх витрат певного мобільного номеру. Варто домовитися з дитиною, що ви будете переглядати ці дані, або включити цю послугу без її відома, але для цього вам буде потрібний телефон дитини.

Вияснивши, що дитина використовувала послуги контент-провайдера, слід зателефонувати в call-центр оператора і довідатися:

якому контент-провайдеру належить цей короткий номер або WAP-портал;

якого роду інформація надається через даний сервіс;

чи є на цьому порталі інформація еротичного чи порнографічного характеру;

контактну адреса call-центру контент-провайдера.

У call-центрі контент-провайдера Ви можете з'ясувати, який контент був замовлений з номера вашої дитини, при цьому не варто інформувати, що це не ваш особистий номер. Контент-провайдер може відмовитися надати таку інформацію.

Одночасно з'ясуйте, яку інформацію можливо замовити за даним коротким номером (зателефонуйте на цей номер або зайдіть на WAP-портал). Подивіться в телефоні дитини, чи збереглося SMS з номером замовленого контенту, або зворотне SMS з WAP-посиланням, або перевірте історію сторінок, які відвідувала дитина, в браузері телефону. Якщо Ви переконалися в тому, що сервіс, яким користувалася Ваша дитина, містить інформацію еротичного, порнографічного чи іншого небажаного характеру, і цю інформацію дитина вже отримала (що буває найчастіше), потрібно звернутися до call-центру оператора.

Вибір за Вами.

Проблема безпеки дітей в мережі Інтернет вже не здається Україні такою далекою. Ніхто не може заперечити, що на сьогоднішній день вона постала особливо гостро.

Відомо, що підлітки у період заниженої самооцінки шукають підтримки серед своїх друзів, а не у родинному колі. Старші підлітки, бажаючи незалежності, мають потребу ототожнювати себе з певною групою й схильні порівнювати цінності своєї сім'ї та своїх товаришів.
Що роблять підлітки в он-лайні
В он-лайні підлітки завантажують музику, використовують обмін миттєвими повідомленнями, електронну пошту та грають в он-лайнові ігри. За допомогою пошукових серверів підлітки знаходять інформацію будь-якого змісту та якості в мережі Інтернет. Більшість підлітків реєструються у приватних чатах та спілкуються на будь-які теми, видаючи себе за дорослих. Хлопці в цьому віці надають перевагу всьому, що виходить за межі дозволеного: брутальний гумор, насильство, азартні ігри, еротичні та порно сайти. Дівчатам, які мають занижену самооцінку, подобається розміщувати провокаційні фото, вони схильні на фривольні розмови, видаючи себе за дорослих жінок, в результаті чого стають жертвами сексуальних домагань.
Як забезпечити безпеку дітей в мережі Інтернет
Пропонуємо декілька рекомендацій, які слід взяти до уваги:

розміщуйте комп'ютери з Internet-з'єднанням поза межами кімнати Вашої дитини;

поговоріть зі своїми дітьми про друзів, з яким вони спілкуються в он-лайні, довідайтесь як вони проводять дозвілля і чим захоплюються;

цікавтесь які веб сайти вони відвідують та з ким розмовляють;

вивчіть програми, які фільтрують отримання інформації з мережі Інтернет, наприклад, Батьківський контроль в Windows*;

наполягайте на тому, щоб Ваші діти ніколи не погоджувалися зустрічатися зі своїм он-лайновим другом без Вашого відома;

навчіть своїх дітей ніколи не надавати особисту інформацію про себе та свою родину електронною поштою та в різних реєстраційних формах, які пропонуються власниками сайтів;

контролюйте інформацію, яку завантажує дитина (фільми, музику, ігри, тощо);

цікавтесь чи не відвідують діти сайти з агресивним змістом;

навчіть своїх дітей відповідальному та етичному поводженню в он-лайні. Вони не повинні використовувати Інтернет мережу для розповсюдження пліток, погроз іншим та хуліганських дій;

переконайтеся, що діти консультуються з Вами, щодо будь-яких фінансових операції, здійснюючи замовлення, купівлю або продаж через Інтернет мережу;

інформуйте дітей стосовно потенційного ризику під час їх участі у будь-яких іграх та розвагах;

розмовляйте як з рівним партнером, демонструючи свою турботу про суспільну мораль.

Використовуючи ці рекомендації, Ви маєте нагоду максимально захистити дитину від негативного впливу всесвітньої мережі Інтернет. Але пам'ятайте, Інтернет, це не тільки осередок розпусти та жорстокості, але й найбагатша в світі бібліотека знань, розваг, спілкування та інших корисних речей. Ви повинні навчити свою дитину правильно користуватися цим невичерпним джерелом інформації.

Та найголовніше, дитина повинна розуміти, що Ви не позбавляєте її вільного доступу до комп'ютера, а насамперед, оберігаєте. Дитина повинна Вам довіряти.

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - Пам'ятка для батьків: "Діти. Інтернет. Мобільний зв'язок"

# data[].attributes.attachment_link.description
З метоюреалізації та додержання вимог чинного законодавства у сфері захисту суспільної моралі, обігу продукції і видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру, продукції, що містить пропаганду культу насильства, жорстокості і порнографії, створено Національну експертну комісію України з питань захисту суспільної моралі (далі - Національна комісія).

# data[].attributes.headline
Як боротися з булінгом: поради для дітей

# data[].attributes.subject
Як боротися з булінгом: поради для дітей

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=espwzDTLVkE&ab_channel=UNICEFUkraine

# data[].attributes.attachment_link.title
Як боротися з булінгом: поради для дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Що таке булінг (цькування)

# data[].attributes.headline
16 порад, які допоможуть батькам швидко і без скандалів привчити дітей до порядку

# data[].attributes.subject
16 порад, які допоможуть батькам швидко і без скандалів привчити дітей до порядку

# data[].attributes.body
https://tutkatamka.com.ua/diti/16-porad-yaki-dopomozhut-batkam-shvidko-i-bez-skandaliv-privchiti-ditej-do-poryadku/?fbclid=IwAR02kvI-ElrkuSQrHwXwl4vZ5BOeGGHdvSThxEyHq70oBQZUQhMKogjuUAs

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кожен з батьків стикається з такими проблемами, як вперте небажання дитини прибирати за собою іграшки, їсти овочі та вчасно лягати спати. Спроби вмовити або змусити дитину підтримувати чистоту та дотримуватися режиму дня часом закінчуються криком і слізьми, так що і батькам, і дітям прикро на душі.
Але більшості неприємностей можна уникнути, якщо вдатися до допомоги реверсивної психології (психології від зворотного). Наприклад, заборонити малюкові їсти "огидну" кашу замість того, щоб йому її нав'язувати. Як відомо, заборонений плід солодкий, а тому ймовірно, що неприваблива, на відміну від солодощів і чипсів, їжа незабаром стане однією з найулюбленіших у маленького впертюха.

Саме про такі методи розповіли недавно користувачі популярного ресурсу Reddit, які або самі успішно застосовують їх у вихованні своїх дітей, або пам'ятають, як це робили їхні власні мамусі та татусі.

Тутка вибрав кілька простих, але ефективних порад, які допоможуть батькам впоратися з дитячою упертістю, не підвищуючи при цьому голосу. Але пам'ятайте, що сильно захоплюватися такими методами не варто: це все-таки певний вид маніпуляції. Використовуйте їх час від часу та тільки в тих ситуаціях, коли це насправді необхідно.

У моєї мами була подруга, яка клала овочі на свою тарілку, але не давала їх дітям. Коли вони просили її поділитися, та відповідала: "Це їжа для дорослих. Але, мабуть, я можу дати тобі трохи". Її діти виросли з любов'ю до овочів. А я сиділа за столом по 3 години, втупившись на тарілку з бридкою цвітною капустою, яку я відмовлялася їсти. @laik72

Одній з моїх найкращих подруг в дитинстві за погану поведінку не давали не лише солодкого, а салату. Врешті вона полюбила салат і намагалася з'їсти його якомога більше в шкільній їдальні. Цікавий збіг: її чоловіка в дитинстві карали забороною на читання, і це мало схожий ефект. @cookiearthquake

Мама дозволяла мені їсти цукерки перед супом, але купувала лише ті цукерки, які я не любила. Після кількох разів я перестала просити солодкого та почала сама їсти суп. Все це звучить досить невинно, але повірте, мені довелося постраждати. @turkeypr0

Двічі на рік я дозволяю дітям їсти все, що їм завгодно, і робити все, що вони захочуть. Зазвичай це закінчувалося тим, що вони з'їдали гору шкідливої їжі. Перші 3 рази вони так об'їдалися, що їх потім нудило. Зате тепер вони набагато краще контролюють себе та вибирають корисні ласощі замість величезної кількості шкідливих. @ZombieBoobies

У дитинстві я відмовлялася вставати вранці. Тоді мама сказала, що ми повинні розіграти тата, щоб він повірив, ніби я ще сплю. Вона попросила мене одягнутися, накритися ковдрою і прикинутися, що я сплю. Коли тато прийде мене будити, я його "обману", адже насправді я давно вже одяглася. Цей трюк спрацьовував протягом декількох років, і я ні про що не підозрювала. Тепер, дивлячись в минуле, мені більш ніж очевидно, що мої батьки просто хотіли, щоб я зібралася в школу без сперечань. @mfiggfi

Мій тато влаштовував для нас гру, в якій треба було складати й сортувати за кольорами випрану білизну. Вигравав той, хто склав більше за всіх. Сам тато не виграв в цій грі жодного разу. @stonerplumber

Я не знаю, чи можна віднести це до реверсивної психології або ж це - метод, вигаданий від відчаю і втоми. Ми стояли в черзі до каси в продуктовому магазині. Дитині було 3 роки, у неї почалася істерика, яка закінчилася качанням по підлозі. Я подивилася на неї зверху вниз і сказала (голосніше ніж зазвичай, але не переходячи на крик): "Де твоя мама? Нам потрібно знайти твою маму!" Вона була нажахана і здивована, адже її мама - це я. Але істерика одразу припинилася, і ми обнялися. @stephlj

Моя дитина не хотіла прибирати свої іграшки. Але при цьому вона любить завдання на час і обожнює змагатися. Я пропонував синові прибрати спочатку червоні іграшки якомога швидше. Потім блакитні. Потім зелені, і так далі. У підсумку все було прибрано. @divorced_dad_670

Моя мама змусила мене вивчити іспанську, сказавши, що у мого брата це виходило краще, ніж у мене. @mylittlesyn

"Б'юся об заклад, що ти не зможеш..." Обидві мої дитини ненавидять слів про те, що вони чогось не можуть. Прохання типу: "Будь ласка, прибери свої іграшки" , напевно, зустріне сильний опір, але фраза: "Я ладен побитися об заклад, що ти ні за що не зможеш прибрати всі ці іграшки в коробку" змушує їх прибирати зі швидкістю звуку. Прибирання закінчується тим, що вони тріумфально заявляють мені: "Бачиш, я ж казав (ла) тобі, що зможу!" - на що я вдаю небувале здивування. Їм тільки 4 і 7, і я знаю, що не зможу завжди мотивувати їх таким методом, але поки це працює безвідмовно. @bibbobbins

У нас вдома була "заборонена книга" на полиці. Мої батьки відповідали, що я зможу її читати, тільки якщо буду добре поводитися. Якось під час літніх канікул я залишився вдома сам і мав нагоду дістати цю книгу. Я прочитав приблизно половину за один раз. Це була історія Китаю за 5 000 років. Я не згрішу, якщо скажу, що мене спритно обвели навколо пальця. @oddstodd

Мій син був дуже імпульсивним в ранньому дитинстві та намагався втекти від мене на вулиці замість того, щоб триматися за руку. Тому я почала сказала йому, що він повинен тримати мене за руку, щоб мене не вкрали. Це спрацювало. Він відчув себе відповідальним за те, щоб ніхто не спробував викрасти мене під час прогулянки. @TimelyKaleidoscope

Не просіть дитину зробити щось одне, замість цього дайте їй вибрати з двох речей. Коли приходить час лягати спати та моя дочка дуже вередує, я питаю у неї: "Ти хочеш зібрати свої іграшки чи ти хочеш спати?" Вона завжди вибирає сон. Я думаю, що дітям молодшого віку це допомагає відчувати, що їх думка має значення і вони теж беруть участь в процесі прийняття рішень.

Коли потрібно було зробити щось вдома, то тато помітив, що якщо він просив мене підстригти газон, я скаржилася і тягнула з виконанням завдання. Але якщо він питав, що би я хотіла зробити: підстригти газон або вимити вікна, то я вибирала щось одне і робила це швидко. Мій мозок буквально вибухнув, коли він розповів мені про цей трюк (мені вже було за 20). Тепер я сама застосовую такий метод з моїми учнями або дітьми, за якими мене просять доглянути. Він ніколи не підводить.
@AppealToReason16

Не зовсім реверсивна психологія, але коли моєму старшому синові було 4 роки, він часто вривався до нашої спальні рано-вранці, повний енергії. Мені доводилося або вставати та розважати його, або ж відсилати його в іншу кімнату з якоюсь місією, щоб поспати ще кілька дорогоцінних хвилин. Однією з таких місій було визначити, яка з його ніг біжить швидше. Син довго бігав туди-сюди по коридору, а захекавшись, повертався до мене, щоб сказати, що його ноги однаково швидкі. @Georgeisthecoolest

Привчаю сина до горщика. Йому щойно виповнилося 3 роки. Він упертий, з ним складніше, ніж було з його сестрою. Коли я надягаю йому підгузок, то кажу: "Підгузки тільки для малюків, одягнім твій підгузок для маленького хлопчика". Він відповідає: "Я не маленький!" Я: "Ну що ж, великі хлопчики ходять на горщик". Сьогодні пішов п'ятий день, як він перестав носити підгузки вдень. @Toad32

# data[].attributes.attachment_link.title
16 порад, які допоможуть батькам швидко і без скандалів привчити дітей до порядку | Тутка

# data[].attributes.attachment_link.description
Кожен з батьків стикається з такими проблемами, як вперте небажання дитини прибирати за собою іграшки, їсти овочі та вчасно лягати спати. Спроби вмовити або змусити дитину підтримувати чистоту та дотримуватися режиму дня часом закінчуються криком і слізьми, так що і батькам, і дітям прикро на душі.

# data[].attributes.headline
Як знизити стрес дор

# data[].attributes.body
Як знизити стрес дорослому і дитині?

1. Стрес вимагає фізичної та емоційної дії

Коли починає емоційно накривати, в першу чергу треба рухатися: фізичні вправи, прогулянки (якщо безпечно) тощо. Варто також облаштувати місце, де можна прокричатися та поплакати — і робити це щоразу, коли є напруження.

2. Стрес та тривогу необхідно відгальмовувати

Стрес схильний до самопідсилення на багатьох рівнях: від позитивного зворотного зв’язку в катехоламінових синапсах і до накручування себе суто на рівні думок.

Тому стрес та тривогу необхідно постійно відгальмовувати. Піймали себе на тривозі — медитуємо. Якщо треба — фізичні вправи, крики — і знову медитуємо. Робимо дихальні практики. І не накручуємо себе. Думати про проблему треба тільки в момент планування дій та під час конкретних дій.

3. Максимально зачепитися за теперішнє

Майже весь наш страх знаходиться в майбутньому. Якщо тільки ви просто зараз не біжите від фізично присутньої загрози, ваш страх — це емоційна реакція на прогноз.

Це дуже цінно, що наш мозок вміє прогнозувати майбутнє і діяти стратегічно. Але у цієї суперсили є побічка: оскільки страх живе в майбутньому, його зазвичай в сотні разів більше, ніж потрібно для адекватних дій.

Страх уже дав вам сигнал. Ви його почули і обрали якусь тактику дій або набір тактик до різних обставин. Далі страх стає ворогом і думки про майбутнє стають ворогом. Тому наша задача — максимально зачепитися за теперішнє. Заземлятися у те, що тут і зараз є у вашому житті та робить його кращим. Стіни є? Супер. Вода є? Чудово. Їжа. Люди. Тварини. Все, що окей тут і зараз, має бути основним фокусом уваги.

4. Варто мати план дій

Слід скласти свій план дій.

5. Не посилювати паніку один одного з тими, хто поруч

Кожен повинен взяти на себе відповідальність за свій стан. Дитина на тому рівні, на якому вона здатна, теж має це зробити.

Найкращий механізм для цього — особисті кордони та самообслуговування. Кожен сам робить для себе все, що здатний зробити. У спільних справах домовляємося про ролі. Якщо потрібна допомога, про неї просять і домовляються. Кожен має особисту схованку, щоб побути в тиші наодинці, а також місце для теплого контакту.

6. Не втручатись у стан іншого, якщо він не сягає гострої ситуації

Якщо хтось панічно починає кудись бігти, не втручаємося у цей стан, а в першу чергу заземлюємо себе. Якщо немає гострої необхідності кудись бігти, не спішіть. Спочатку формуємо свій спокій, потім стає спокійно оточуючим. Або не стає, але їхній стан — їхня відповідальність. Найкраще, що ви можете зробити для них — утримати власну стабільність.

Втручаємося лише у гострій ситуації, коли треба фізично зафіксувати або дати ляпаса. Весь інший час наш сигнал близьким: «Я з тобою, я спокійний, зіприся на мене у моєму спокої».

Ми поруч для того, щоб обіймати, розмовляти, робити щось спільне.

6. Створюйте компенсатори стресу

Шукайте, що тут і зараз дозволить зробити собі та близьким комфортно. Або відволіче від думок.

Але уникайте азартної діяльності: високий рівень збудження в моменті може допомагати, але далі скоріше за все буде підсилювати тривогу.

7. Дотримуватись інформаційної гігієни

Всі знають, не всі роблять. Оберіть кілька джерел інформації, усі інші не дивіться. У більшості частин країни немає необхідності моніторити ситуацію щохвилини, можна читати новини раз на годину або рідше. Те саме стосується обговорень із близькими: тільки якщо є критично важлива інформація. Поза тим говоримо про ситуацію за графіком, наприклад двічі на день. Менше знаєш — міцніше спиш.

Але, звісно, потрібно лишити достатній контакт з реальністю через довірені джерела.

8. Інтелектуальна діяльність може допомогти

Кора великих півкуль гальмує амігдалу, яка робить нам тривожність. Тому інтелектуальна діяльність може допомагати: шахи, головоломки, математичні задачі, кросворди, вивчення іноземної мови тощо.

Автор порад  кандидат біологічних наук Петро Чорноморець

# data[].attributes.headline
Коли у дитини істерика. Алгоритм дій

# data[].attributes.subject
Коли у дитини істерика. Алгоритм дій

# data[].attributes.headline
10 порад педагогу, як ефективно спланувати роботу, щоб якісно провести урок

# data[].attributes.subject
10 порад педагогу, як ефективно спланувати роботу, щоб якісно провести урок

# data[].attributes.headline
Експрес-курс для педагогів "Психологічні хвилинки: мета, завдання, механізми дії"

# data[].attributes.subject
Експрес-курс для педагогів "Психологічні хвилинки: мета, завдання, механізми дії"

# data[].attributes.body
В навчальному закладі було проведено експрес-курс для педагогів, метою якого було сприяти усвідомленню освітянами необхідності впровадження заходів психоемоційної підтримки здобувачів освіти, які зазнали руйнівного впливу психотравмуючих факторів. Також педагогам надалась фахова допомога з питань змістовного наповнення та проведення "психологічних хвилинок" з метою впливу на психіку школярів.
Спрямовано педагогів на самоосвітню діяльність.

# data[].attributes.headline
Тогрівля людьми

# data[].attributes.subject
Тогрівля людьми

# data[].attributes.headline
Торгівля людьми

# data[].attributes.subject
Торгівля людьми

# data[].attributes.headline
Торгівля людьми

# data[].attributes.subject
Торгівля людьми

# data[].attributes.headline
Безбар’єрність у психологічному просторі: Принцип, яким ми керуємося щодня

# data[].attributes.subject
Безбар’єрність у психологічному просторі: Принцип, яким ми керуємося щодня

# data[].attributes.body
Коли ми чуємо слово «безбар’єрність», то найчастіше уявляємо фізичні зміни: пандуси, підйомники чи тактильну плитку. Це архітектурна доступність, і вона критично важлива. Проте існує не менш вагомий вимір — психологічна, ментальна та інформаційна безбар’єрність.

Для нас безбар’єрність — це не тимчасова кампанія чи дань моді. Це фундаментальний принцип нашої щоденної роботи. Це створення простору, де немає місця упередженням, стереотипам, страху осуду чи відчуттю меншовартості. Простору, де кожна людина (незалежно від віку, життєвого досвіду, стану здоров'я чи статусу) почувається в безпеці, її чують і приймають.

Постійні стандарти безбар’єрності в нашій практиці:

Психологічна безпека та прийняття: Ми працюємо за принципом «людина на першому місці». Наша мета — допомогти вам подолати внутрішні бар’єри (страхи, тривожність, невпевненість), забезпечуючи повну конфіденційність та емпатію.

Інформаційна доступність: Ми прагнемо пояснювати складні психологічні феномени, вікові особливості та механізми поведінки простою, зрозумілою мовою. Знання про ментальне здоров'я мають бути доступними для всіх, без заплутаної термінології.

Цифрова безбар’єрність: Матеріали на цьому сайті та форми зворотного зв'язку адаптуються так, щоб кожному користувачу було легко знайти підтримку, корисні вправи, контакти чи записатися на консультацію.

Етика та культура спілкування: У комунікації ми послуговуємося принципами поваги до різноманіття та беззастережної гідності особистості. Ми разом вчимося взаємодіяти без ярликів та упереджень.

Важливо пам’ятати: Звернутися по психологічну допомогу — це не ознака слабкості. Це сміливий і свідомий крок до руйнування внутрішніх перешкод, які заважають жити гармонійно та впевнено.

Як ми можемо разом підтримувати простір без бар'єрів щодня?

Помічати людину, а не її обмеження чи особливості: Спілкуватися на рівних, з повагою до чужих кордонів.

Дбати про власне ментальне здоров'я: Вчасно дозволяти собі просити про допомогу, руйнуючи застарілий стереотип, що «до психологів звертаються лише слабкі».

Бути відкритими до діалогу: Створювати навколо себе атмосферу підтримки — у родині, колективі чи освітньому середовищі.

Наш простір (як в офлайн, так і в онлайн-форматі) — це територія, вільна від бар'єрів. Ви можете звернутися до нас у будь-який момент, коли відчуєте в цьому потребу.

Будуймо світ, де психологічна підтримка є доступною, зрозумілою та безпечною для кожного — щодня і за будь-яких обставин

# data[].attributes.headline
Інформаційна хвилинка 

# data[].attributes.subject
Інформаційна хвилинка 

# data[].attributes.body
З метою ознайомлення учнів з поняттям та принципами безбар'єрності була проведена інформаційна хвилина, де учні ознайомились з поняттям безбар'єрності, дізнались про конкретні приклади його застосування та важливості необхідності запровадження доступного для всіх простору, та склали план, як ми можемо покращити наше життя, використовуючи принципи безбар'єрності.