# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книга-мандрівка. Україна

# data[].attributes.attachment_link.title
КАРПА ПРО ЛЕСЮ УКРАЇНКУ: Мавка, фемінізм і 200 гривень. 2 серія «Книга-мандрівка. Україна».

# data[].attributes.headline
Нейромережа анімує портрет Лесі Українки

# data[].attributes.subject
Нейромережа анімує портрет Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Літвінова

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка_Модерн.mp4

# data[].attributes.headline
Гастрономічний код України

# data[].attributes.subject
Гастрономічний код України

# data[].attributes.body
Доцент кафедри Олена Маланій розробила тему з використанням фото та відеоматеріалів Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.title
Гастрономічні вподобання Косачів

# data[].attributes.headline
Український тренд

# data[].attributes.subject
Український тренд

# data[].attributes.attachment_link.title
Український тренд як одягалася Леся Українка (1)

# data[].attributes.headline
Родина Лесі Українки

# data[].attributes.subject
Родина Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Літвінова

# data[].attributes.attachment_link.title
.Родина Лесі Українки

# data[].attributes.headline
Маршрути Лесі

# data[].attributes.subject
Маршрути Лесі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Інтерактивна мапа місцями життя і творчости Лесі Українки.
Спецпроєкт Локальної історії до 150-річчя з дня народження письменниці.

Лесині маршрути

Ми знаємо її як Українку. І часто замикаємо у кордонах України. Ще частіше шкодуємо через хворобу, яка вбила її молодою. Попри те, Лариса Косач за свої 42 роки не мала меж. Ані географічних, ані літературних. Озеро Нечимне на Волині надихнуло її на "Лісову пісню", а "Камінного господаря", дії якого відбуваються в Іспанії, завершила у Грузії.

У Лесиних маршрутах, які склала літературознавиця Віра Агеєва, перелічено понад 20 міст світу, де відбулися переломні події у житті письменниці. Ця мапа про те, як Леся Українка вийшла далеко за межі України, при цьому України не втратила.

Новоград-Волинський
Лариса і Михайло Косачі, 1881 рік

Лариса Косач народилася 25 лютого 1871 року в Новограді-Волинському.
Мати - Ольга Драгоманова-Косач, письменниця, фольклористка (Олена Пчілка).
Батько - Петро Косач, правник, освітянин.

Змалку Лариса мала доброго друга - брата Михайла. Різниця у віці становила півтора року; вони були нерозлучними.

Молодша сестра Ольга Косач згадувала: "Міша й Леся" (у нас в родині, то ніби формула якась була: "Міша й Леся"), як вони були зовсім невеличкі, ще в Звягелі, то їм давали навіть колективне ім'я "Мишолосіє"".

Луцьк
Луцьк, початок ХХ століття (Джерело: Хроніки Любарта)

Року 1879 родина Косачів переїхала до Луцька. За спогадами Лесиної сестри Ольги, батька перевели туди на роботу, "щоб покарати його за українофільство" і за недозволену зустріч із Михайлом Драгомановим у Парижі.

У Луцьку 9-річна Леся написала першого вірша - "Надія".

Ні долі, ні волі у мене нема,
Зосталася тільки надія одна.

У 1881 році на Водохреще 10-річна Лариса застудилася під час процесії до річки Стир. Недуга розвинулася у туберкульоз кісток та суглобів.

Колодяжне

Один із будинків Косачів у Колодяжному -
"сірий" флігель.
Петро Косач (у дверях), праворуч від нього Лариса Косач, ліворуч - Микола й Ізидора.
Літо, 1899 року
(Джерело: facebook-сторінка Тамари Скрипки)

Один із будинків Косачів у Колодяжному - "сірий" флігель. Петро Косач (у дверях), праворуч від нього Лариса Косач, ліворуч - Микола й Ізидора. Літо, 1899 року (Джерело: facebook-сторінка Тамари Скрипки)

У травні 1882 року Косачі переїхали до Колодяжного, що під Ковелем. Це село стало їхнім постійним місцем проживання.

Сестра поетки згадувала: "Наша сім'я жила в дуже близьких стосунках з селянами, всі ми, в тому числі й Леся, може, ще більше, ніж хто, мали між колодяжненцями не лише знайомих, а й приятелів, і товаришок, і товаришів, тому весь їх побут дуже скоро став нам відомим, а далі й рідним".

Головна садиба маєтку Косачів згоріла під час Другої світової. На території обійстя діє меморіальний музей.

Львів
Леся Українка, 1888 рік (Джерело: Публічна бібліотека імені Лесі Українки)

У листопаді 1884 року у львівському часописі "Зоря" опублікували Лесину поезію "Конвалія". Це перший друкований твір, підписаний псевдонімом "Леся Українка". Ларисі було 13 років.

Може, колись оцей милий,
Що так любить дуже,
Тебе, квіточку зів'ялу,
Залишить байдуже!

Псевдонім допомогла визначити мати. Вірш опублікували на Галичині, а Косачі хотіли наголосити на тому, що авторка - з Наддніпрянщини, з Великої України. До того ж "Українець" - псевдонім Михайла Драгоманова, її дядька. Лариса-Леся почувалася його вихованкою і духовною переємницею.

Через дев'ять років, 1893-го, у Львові вийшла перша збірка Лесі Українки "На крилах пісень".

Я на гору круту крем'яную
Буду камінь важкий підіймать
І, несучи вагу ту страшную,
Буду пісню веселу співать.

З вірша "Contra spem spero!"

Іван Франко привітав дебютантку, назвав її "чи не поодиноким мужчиною на всю новочасну соборну Україну". Письменник намагався присоромити авторів-чоловіків, які зосереджувалися лише на особистих переживаннях.

Леся Українка часто бувала у Львові. Гостювала у Франків, приятелювала з Михайлом Павликом, Іваном Трушем.

Відень

Ольга Петрівна Косач
з дочкою Ларисою (Лесею Українкою).
Ялта (Крим), початок
січня 1898 року
(Джерело: facebook-сторінка
Тамари Скрипки)

Ольга Петрівна Косач з дочкою Ларисою (Лесею Українкою). Ялта (Крим), початок січня 1898 року
(Джерело: facebook-сторінка
Тамари Скрипки)

У січні 1891 року Леся з матір'ю побували у Відні, щоб проконсультуватись з лікарями. Скористалися можливістю подивитися найновіші вистави, музеї.

Леся написала додому захопленого листа: "Все чудові будинки в різних стілях, сила на них орнаментіки і скульптури, так що якось аж чудно дивиться. І коли ті люде успіли стілько всього понаставляти! Так, немовби ті статуї були якісь ляльки порцелянові і їх нічого не стоїть цілими десятками накупити. Що не дім, то зараз каріатіди, атланти, маски, генії і бог зна що! Та вже такого розкішного міста, як Відень, може, і в світі нема".

Ялта

Рік 1897. Ялта. 26-річна Леся перебувала на лікуванні в Криму. Курорт добре впливав на її самопочуття.

"Нога моя ходить ліпше - у себе в хаті я знов починаю часто губити палку, - тільки часом щось на неї находить, але рідко і не надовго. На гору мені не приходиться ходити, ходжу все більше берегом моря".

Враження від перебування біля моря описані в циклі "Кримські відгуки".

У Криму Леся познайомилася зі Сергієм Мержинським, до якого відчула симпатію. Він навчався в Київському університеті Святого Володимира. Був марксистом, ніцшеанцем.

"Мій новий знайомий Мержинський, - нарікала Леся, - все плаче, що море йому не видно, москіти його з'їдають і купання не те".

Гадяч

На світлині (зліва направо): Олена Пчілка, Леся Українка і Сергій Мержинський;
вгорі на копиці Ольга Косач (сестра Лесі), Олександр Драгоманов (рідний дядько по лінії матері), Ізидора Косач (наймолодша сестра Лесі).
Гадяч, 8 липня 1898 рік
(Джерело: facebook-сторінка Тамари Скрипки)

У липні 1898 року Сергій Мержинський відвідав садибу Драгоманових у Гадячі.
Після зустрічі Леся Українка присвятила йому вірш

Порвалася нескінчена розмова":
...Порвалася нескінчена розмова.
Тремтить вона, мов порвана струна,
В моєму серці. Від одного слова
Розкрилася в душі моїй труна.

Із Гадяча походила Лесина мати, Ольга Драгоманова-Косач. Вона придбала землю неподалік річки Псел і почала розбудовувати на ній маєток. Косачі назвали сімейну резиденцію "Хутір Зелений Гай".

Леся Українка не публікувала присвячені Мержинському вірші у прижиттєвих збірках.

Мінськ

Сергій Мержинський.
На звороті підпис: "Л. П. Косач
на добрую память. С. Мержинский.
"Одинокие люди"
уже наказаны тем,
что они одиноки. 23. VІІ. 1899".
(Джерело: facebook-сторінка
Тамари Скрипки)

Коли Леся повернулася в Україну, на столі знайшла подарунок від Сергія Мержинського - том творів Генріха Гейне. На книзі був підпис: "Пані Лесі на пам'ять про дружні і сердечні відносини".

У січні 1901 року, дізнавшись про важкий стан здоров'я Мержинського, Леся Українка вирушила до Мінська доглядати хворого друга.

Хотіла б я тебе, мов плющ, обняти
Так міцно, щільно, і закрить од світа.
З вірша "Хотіла б я тебе, мов плющ, обняти".

Біля хворого Мержинського за одну ніч Леся написала драматичну поему "Одержима".
Сергій Мержинський помер 3 березня 1901 року.

Чернівці

У квітні 1901 року Леся приїхала до Чернівців, гостювала в Ольги Кобилянської. Згодом відпочивала у Криворівні, на Гуцульщині.

Тон листування між подругами ставав все довірливішим, все інтимнішим. Від літа 1901 виробився особливий стиль звертання у третій особі: "хтось" і "хтосічок", "хтось біленький" і "хтось чорненький".

"Ой, якби то тут були ми так "хтось та ще хтось", як у Чернівцях, то б то було славно! але що вже казати".

"Хтось когось дуже жалує і любить, з охотою і сів би, і ліг би коло когось, і розважив би ліпше, ніж ті духи (хтось на них eifersüchtig), духи не можуть любити, а хтось може і любить".

Сан-Ремо

Лариса Косач
над Середземним морем
у Сан-Ремо (Італія).
Весна, 1902 рік
(Джерело: facebook-сторінка
Тамари Скрипки)

У листопаді 1901 року Леся Українка поїхала на лікування до Сан-Ремо, в Італії. На віллі "Наталія", де мешкала родина Косачів, нині встановлено меморіальну таблицю.

Леся захоплено розповідала про відвідини Венеції. Ользі Кобилянській писала: "Хтось тепер сидить над самісіньким морем, під ясним-ясним сонцем і пише до когось, поклавши відому комусь таблицю з бібули собі на коліно, пише не менше відомим "аршином" - без нього і в Італії хтось не міг би жити - комусь гаряче (але то славно!)".

Берн та Цюріх

У травні 1902 року Леся Українка вирушила до України. Спершу відвідала Швейцарію. Консультувалася в лікарів у Берні та Цюриху.

Тіфліс

У Лесі Українки склалися стосунки з етнографом і фольклористом Климентом Квіткою. У вересні 1903 року вони разом вирушили до Грузії. Він працював у Тбілісі. Їхали через Одесу та Батумі.

Леся Українка ділилася спогадами про криваву розправу поліції над учасниками політичної демонстрації у січні 1905 року: "В Тифлісі був теж один такий "весняний" день, коли калюжі людської крові стояли на тротуарах до вечора. Не до спокійних тем при таких обставинах..."

Листівка Лесі з Тбілісі,
1901 рік

Санкт-Петербург

Ізидора Косач, 1890-ті
(Джерело: Публічна бібліотека
імені Лесі Українки)

У жовтні 1905 року поетеса терміново виїхала до Санкт-Петербургу, щоб "рятувати Дору, що була поїхала туди на рільничі курси та й захорувала". Молодша сестра Лесі Українки, Ізидора Косач, навчалася на Жіночих сільськогосподарських курсах імені Стебута. Лариса доглядала за 17-річною дівчиною, лише за кілька тижнів вони разом повернулися до Києва.

Леся Українка застала в Петербурзі революційні події. "Хтось три тижні просидів коло неї, перетривав там усі залізничні страйки, бачив народження російської "конституції" [...], надивився на червоні прапори, наслухався співів і великих слів, а потім вернувся в розбитий "чорною сотнею" Київ", - писала Кобилянській.

Київ

Леся Українка у київській квартирі матері Ольги Косач.
Початок травня 1913 року.
Зліва направо: Ізидора Косач-Борисова, Лариса Косач-Квітка, Ольга Косач, Михайло Кривинюк, Ольга Косач-Кривинюк, Юрій Борисов (стоїть за ними).
(Джерело: facebook-сторінка Тамари Скрипки)

У 1899 році Косачі пригледіли собі квартиру в Києві на вулиці Маріїнсько-Благовіщенській, 97 (тепер вулиця Саксаганського). У цьому будинку нині Музей Лесі Українки.

У Києві Леся бувала переважно проїздом. Затримувалася в осінньо-зимові сезони у 1899-1901 та 1905-1907 роках.

Проти ночі 18 січня 1907 року жандарми ретельно обшукали київську квартиру сім'ї Косачів. Слідчі дії були пов'язані з підозрою щодо їхньої участі в українських організаціях соціал-демократичного спрямування. Лесю Українку і її сестру Ольгу заарештували на добу.

У листі до матері поетеса писала: "Ну, ти вже знаєш про ту халепу, що звідкись було взялася на нас. Якась чисто божевільна історія: натаскати людей, не раз хворих і старих, по участках, і, не спитавши навіть нічогісінько, відпустити восвоясі, - кому й нащо потрібно, щоб люде сі одну ніч не ночували дома? [...] Камера більш-менш чиста і товариство не уголовне, та ще Гр[інчен]ко, що був нашим vis à vis по камері, поділився з нами присланою йому з дому стравою".

Того ж 1907 року в Києві Леся Українка та Климент Квітка побралися. Через рік переїхали до Грузії, де мешкали впродовж п'яти років.

Нечимне

25 липня 1911 року датовано чорновий автограф драми-феєрії "Лісова пісня".

У листі до матері Леся Українка писала, що "Лісову пісню" роками виношувала в уяві підо впливом українського фольклору та краси волинської природи: "А то ще я й здавна тую мавку "в умі держала..." І над Нечімним вона мені мріла... Зачарував мене сей образ на весь вік".

Озеро Нечимне розташоване за 15 кілометрів від Колодяжного. Косачі неодноразово там бували.

Кутаїсі

Леся Українка з родиною у своєму помешканні у Кутаїсі, 1911 рік.
Зліва направо: Маруся, прийнята дочка Ф. Карпова, Климент Квітка, Леся Українка
(Джерело: з книги "Дворянське гніздо Косачів", І. Денисюк, Т. Скрипка)

24 травня 1912 року в листі до Агатангела Кримського з Кутаїсі поетеса писала про остаточне закінчення українського "Дон Жуана" - п'єси "Камінний господар": "Драма (знов-таки драма!) зветься "Камінний господар", бо ідея її - перемога камінного, консервативного принципу, втіленого в Командорі, над роздвоєною душею гордої, егоїстичної жінки донни Анни, а через неї і над Дон Жуаном, "лицарем волі"... Так чи інакше, але от уже і в нашій літературі є "Дон Жуан" власний, не перекладений".

Київ, Байкове кладовище

7 серпня 1913 року Лесю Українку поховали в Києві. Поліція пильнувала, аби процесія не перетворилася на національну маніфестацію. Поминальну ходу супроводжували кінні жандарми. Впродовж усієї жалобної ходи від залізничного вокзалу до Байкового цвинтаря співав чоловічий хор. Промови на похороні заборонили.

Радянська влада переслідувала найближче оточення Лесі Українки - матір, чоловіка, сестер, друзів. Родині вдалося зберегти архів. Під час Другої світової війни сестра Ольга Косач-Кривинюк змогла вивезти Лесині рукописи на Захід та видати їх без цензурних втручань.

# data[].attributes.attachment_link.title
Лесині маршрути - Локальна історія

# data[].attributes.attachment_link.description
Інтерактивна мапа місцями життя і творчости Лесі Українки. Спецпроєкт Локальної історії до 150-річчя з дня народження письменниці.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вікторія Сайченко

# data[].attributes.attachment_link.title
леся українка(1).pdf

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вікторія Сайченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Розповідь про Лесю Українку. Дітям про Лесю Українку. Презентація про Лесю Українку. Біографія.mp4

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Багато десятиліть поспіль образ Лесі Українки цензурували, недооцінювали й применшували. У 84% українців образ мисткині асоціюється зі стражденною жінкою, прикутою до ліжка. Більшість не знає її справжнього імені. Тож настав час нового знайомства з культурною героїнею - яскравою, авантюрною і феміністично налаштованою. Першою українською модерністкою, фольклористкою і громадською діячкою Ларисою Косач-Квіткою, чий 151 рік від дня народження Україна святкуватиме 25 лютого.
1. Дитина-індиго, хоумскулер і адепт Life-Long Learning

Якби Леся жила в наш час, про неї неодмінно казали б: дитина-індиго. У чотири роки дівчинка навчилася читати, п'ятирічною почала писати драматичні твори, у шість майстерно вишивала. А перший вірш "Надія" написала дев'ятирічною - у ньому співпереживає тітці Олені Косач, яку арештували й відправили у заслання.

Лесина мати Олена Пчілка боялася негативного впливу російської гімназії на своїх дітей. Тож донька (як і решта дітей родини Косач) до п'ятого класу навчалася вдома. Олена Пчілка самостійно розробила для дітей шкільну програму. Лесю виховували в суворих правилах: у домі Косачів не було дитячих книжок. Олена Пчілка вважала, що це погано впливає на дитячі смаки, тож давала читати дітям твори іноземних авторів - від Даніеля Дефо і Жюля Верна до Мігеля де Сервантеса.

Але й після десятирічного віку Леся продовжувала здобувати приватну освіту. Адже лікар Станіслав Сухачевський поставив їй діагноз "костоїд". Леся займалась із приватними вчителями грецькою та латиною. Матір допомагала з опануванням французької та німецької. І вже в зовсім юному віці Леся стала тогочасною амбасадоркою Life-Long Learning: самотужки опанувала англійську, грецьку, латину, польську, болгарську мови. А трохи згодом взялася за вивчення грузинської, шведської та іспанської.

Гру на фортепіано дівчина опановувала у дружини Миколи Лисенка Ольги О'Коннор, а малювати її навчали в школі Олександра Мурашка.

2. Плавчиня, танцюристка й дівча-стрибунець

До дев'яти років імунітет Лесі як-не-як давав відсіч туберкульозу, і за фізичними показниками дівчинка нічим не відрізнялася від однолітків. Разом із братом Михайлом вона бавиться в рухливі ігри, стрибає "стрибогами", "гімнастує". Полюбляє танцювати, лазити мотузяною драбиною, бігати наввипередки, плавати й лазити по деревах. А ось до традиційних "дівчачих" забавок Леся аж надто байдужа, їй до смаку хлопчачі ігри.

Інтелектуальні ігри Леся теж обожнювала. Наприклад, написати оповідку-експромт на будь-яку тему за короткий час на пів аркуша. Саме з такої гри народилось Лесине оповідання "Жаль".

3. Феміністка й сердечна подруга

Лесю Українку обурювало, що суспільство толерує неповажливе ставлення до жінок, немов ті - безмовні істоти. Тож і у творах письменниці ми спостерігаємо появу абсолютно нового типу жінки, яка самостійно обирає, як жити, як розпоряджатися грошима і власним тілом. Переконайтесь у цьому, прочитавши Лесину статтю " Новые перспективы и старые тени: новая женщина в Западноевропейской беллетристике".

"Про жінок Леся Українка писала саме із жіночої точки зору. Писала практично про нас із вами, сучасних українок. В одному з листів до матері Леся каже дуже важливу річ: "А історію Мавки може лише жінка написати". Дуже довго цією фразою ніхто не хотів скористатись як ключем, - розповідає під час відкритої лекції в Мистецькому Арсеналі професорка і доктор філологічних наук Віра Агеєва. - А в поетичній драмі "Камінний господар" уперше в європейській літературі історію Дон Жуана написала ЖІНКА. До того ж у творі змальовано новий образ жінки-індивідуалістки".

Не тільки Леся, а й загалом родина Косачів-Драгоманових може похизуватися тим, що всі жінки, окрім реалізації власних талантів, відігравали важливі соціальні ролі. Оксана Драгоманова, наприклад, стала дипломаткою і представляла інтереси України під час Паризької мирної конференції.

Про особливу дружбу між Лесею Українкою та Ольгою Кобилянською ви теж, напевно, чули. Припускаємо, що і до ваших вух долітала фраза Юрія Андруховича з вірша "Bad company" - "Леська і Олька лесбіянки". Хоч і є чимало пліток, що між письменницями були любовні стосунки, та ніхто з дослідників не зміг справді довести це. Натомість листами жінок струмує неприкрита турбота й ніжність одна до одної. Звертаючись до Ольги, Леся каже "мила пані Ольга" чи "Liеbe, Liеbste Wunderblume" (мила, чарівна квітка). А ще подруги полюбляли звертатись одна до одної в третій особі: "хтосічок", "хтось біленький", "хтось чорненький". Але ось що важливіше: жінки щиро співпереживають одна одній в листуванні, детально обговорюють нові твори одна одної, підбадьорюють у часи творчих криз.

4. Закохана бунтарка

Взаємного щасливого кохання та радощів шлюбу на довгі роки Леся Українка у своєму житті так і не пізнала. Вперше і всерйоз дівчина закохалась у 15 років у статного і "видного" 17-річного студента Максима Славицького. Вони разом працювали в гуртку "Плеяда", спільно перекладали німецьку поезію Генріха Гейне. У листах Лесі до рідних парубок фігурував як "пан Максим". Йому вона присвятила поезію "Сон літньої ночі": "Кохана в ту ніч обгорнула мене, приснилась мені люба доля прекрасна, приснилось невидане щастя дивне".

24-річною дівчиною письменниця закохалась у чорнобрового студента Нестора Гембарашвілі, який орендував у Косачів одну з кімнат у квартирі поряд із Ботанічним садом у Києві. Хлопець допомагав Лесі з вивченням латинської мови, вона ж стала його "репетиторкою" із французької. Про Нестора дівчина часто з трепетом згадувала в листах. Але її почуття не було взаємним, він одружився з іншою. "Попався, жучку, в панську ручку", - не без сарказму прокоментувала Леся його вибір в одному з листів.

Коли вже письменниця хворіла на туберкульоз кісток, у Ялті познайомилась із молодим і красивим марксистом Сергієм Мержинським. Та дослідники переконані, що й тут Лесині почуття не знайшли взаємності. Мержинський хворів на відкриту форму туберкульозу, і два місяці поспіль вона не відходила від ліжка важкохворого аж до самої його смерті. Читала, прикладала примочки на лоб, домогала вести ділове листування. Ось що згадує сама письменниця: "...Відноситься він до мене так, наче я з тонкого шкла, що можу впасти і розбитись. ...Все повторяє: "Я сознаю, что это страшный эгоизм с моей стороны, но я не в состоянии был бы отпустить вас теперь, нет, безусловно, не в состоянии".

Та розплата була неминучою. Климентій Квітка, тоді ще її добрий друг, а в майбутньому чоловік, напише в листі до Дмитра Косарика: "У Мінську Леся Українка нажила нову хворобу - туберкульоз легенів".

Із фольклористом Климентієм Квіткою, якого Леся ще називала "Кльоня" або "Квіточка", письменниця довгий час жила в цивільному шлюбі, і палких любовних почуттів до цього чоловіка не мала. Цікаво, що Климентій був на 9 років молодший за неї (їй було 27, йому - 18), і це рвало на шмаття тогочасні шаблони. На шлюбі наполягла Олена Пчілка, хоч їй і не особливо подобався майбутній зять. Вона переживала, що за доньку казатимуть недобре поза очі. Родина Квітки теж добряче тиснула. Ось що згадує кузина Лесі, Аріадна Труш: "Лесине замужество було незрозуміло. Квітка моїх літ, він був гарний хлопець, способний, добре грав на фортепіано. Чи Леся любила його? Воно не випадало на те і повідомлення про її заміжність було несподіванкою. Можна сказати, що Леся виховала його, впливала на нього".

5. Вишукана, але скромна модниця

Витончений смак і відчуття стилю прищепила Лесі матір. Цікаво, що саме Олена Пчілка започаткувала моду на носіння вишиванок серед українок, хоча в ті часи все українське злісно забороняли. Тож ми не випадково бачимо Лесю на світлинах в аристократичних сукнях і ошатних блузках, зі стильними аксесуарами. Письменниця слідкувала за європейськими модними трендами, але й надто розкішного вбрання не любила, віддаючи перевагу скромним, але якісним і гарним речам. А хворобу, що вразила її руку, майстерно маскувала пошитою на замовлення рукавичкою.

6. Проєвропейська, виступала проти російського імперіалізму

"Леся Українка була, є і залишиться нашим "паспортом на європейськість", - зауважила під час творчої зустрічі письменниця Оксана Забужко.

Леся Українка часто подорожувала й ділилася думками про ущемленість українського народу порівняно з європейцями.

"Чим більше бачу вільного світу, тим більше печуть мене невидимі кайдани на моїх руках", - говорить вона в листі, написаному під час поїздки до Берліна та Відня на лікування. Письменниця була переконана, що українцям у першу чергу варто сподіватися на себе й не чекати допомогти зі сторони. Вірила, що свобода починається в кожній окремій людині, і що більше збереться таких людей, то швидше вони здобудуть омріяну свободу.

До слова, Лариса Косач мала намір зректися російського громадянства та плекала думки про отримання австрійського. Писала: "Готова б хоч в абіссінське (тут йдеться про Ефіопію, - авт.) горожанство перейти, аби не бути російською підданою, бо підданства того зовсім не вважаю ні за яку національну ознаку (скоріше за національне нещастя)". Та протягом життя вона так і не стала громадянкою іншої країни, бо у Відні, за її словами, теж почувалася чужою.

7. Лілія, Саламандра, Зея, Блакитна троянда

Своїм головним наставником і вчителем Леся Українка, яку Іван Франко називав "єдиним мужчиною в українському письменстві", вважала Драгоманова. Без його погодження, як кажуть, вона не написала жодного рядка, настільки вони були близькі. Вплив Драгоманова був таким сильним, що коли той висловив жаль, що поетеса перестала вивчати англійську мову, незабаром вона взялася за навчання з подвійною наснагою. Драгоманов радив Лесі різні наукові книжки, просив робити переклади. Свій псевдонім "Українка" запозичила ще 13-річною в Михайла Петровича, який підписувався "Українець". Ось так вона й підписала свій перший надрукований вірш "Конвалія": Леся Українка.

До слова, у Лесі було бага-а-ато імен, якими вона час від часу користувалась. Ось лише деякі з них: Лілія, boule vagabonde, Фея, Саламандра, Зея, Косач-Квітка, Блакитна троянда.

8. Реформувала мову

Леся Українка разом з Іваном Франком, Михайлом Старицьким та Оленою Пчілкою багато сил доклала до модернізації та реформування літературної української мови. Цей процес отримав назву "кування" - нові слова виковуються і творяться наново. Саме так Леся "викувала" неологізми "промінь" і "провесна". Старицький подарував мові слова "мрія", "майбутнє". Авторству Франка завдячуємо появою слів "привид", "чинник", "отвір", а Олена Пчілка збагатила нас словами "переможець", "мистецтво", "палкий", "нестяма"

Біографічні факти з життя завжди сучасної поетеси

Найкращі вислови геніальної поетеси

Джерело фото Depositphotos Приєднуйтесь до нашої сторінки і групи у Фейсбуці, спільнот у Viber та Telegram

# data[].attributes.attachment_link.title
8 неймовірних фактів про Лесю Українку

# data[].attributes.attachment_link.description
Багато десятиліть поспіль образ Лесі Українки цензурували, недооцінювали й применшували. У 84% українців образ мисткині асоціюється зі стражденною жінкою, прикутою до ліжка. Більшість не знає її справжнього імені. Тож настав час нового знайомства з культурною героїнею - яскравою, авантюрною і феміністично налаштованою.

# data[].attributes.headline
Мріє, не зрадь!

# data[].attributes.subject
Мріє, не зрадь!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Культура

# data[].attributes.attachment_link.title
Ірма Вітовська. Читання | Леся Українка

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка

# data[].attributes.attachment_link.description
Перегляньте відеофільм  

# data[].attributes.attachment_link.title
ЛЕСЯ УКРАЇНКА: ЖИТТЯ ТА ТВОРЧІСТЬ

# data[].attributes.attachment_link.description
Знайдіть правильну відповідь. БАЖАЮ УСПІХУ!:)

# data[].attributes.headline
Слово, чому ти не твердая криця

# data[].attributes.subject
Слово, чому ти не твердая криця

# data[].attributes.attachment_link.title
Гуртове читання "Слово, чому ти не твердая криця"

# data[].attributes.headline
Аналіз поезії "Слово, чому ти.."

# data[].attributes.subject
Аналіз поезії "Слово, чому ти.."

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Призначення поета й поезії у вірші Лесі Українки "Слово, чому ти не твердая криця..."

# data[].attributes.headline
Тестове завдання

# data[].attributes.subject
Тестове завдання

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
25 лютого відзначаємо день народження Лесі Українки. У шкільній програмі авторку часто презентують як доньку Прометея або, за словами Івана Франка, "єдиним мужчиною нашого письменства". Ми поглянули на життя Лесі Українки очима сучасного підлітка і переконалися: у них значно більше спільного, ніж може здатися зі шкільних підручників. Зібрали 5 фактів про Лесю, що наближують поетку до сьогоднішніх тінейджерів.

Тато у декреті - досі рідкість і дивина для українських реалій. Для родини Олени Пчілки та Петра Косача це було нормою ще наприкінці ХІХ століття. Коли в подружжя народилася друга дитина - Лариса, Олена Пчілка занедужала на анемію, молока для немовляти не вистачало. Можливо, сучасні лікарі назвали б це післяпологовою депресією. Хай там як, Ольга Петрівна поїхала лікуватися в Європу на пів року. А Петро Косач залишився вдома з двома малими дітьми. Щоб належно за ними доглядати, він узяв відпустку на роботі і самостійно годував Лесю коров'ячим молоком, розведеним з водою. Деякі дослідники навіть вважають, що Леся могла заразитися туберкульозом саме від коров'ячого молока в ранньому дитинстві, проте наукових доказів ця теорія не має. Важливо те, що ще 150 років тому родина Косачів мала сімейні традиції та ролі, які сьогодні є звичними для багатьох європейських країн.

Усі діти подружжя Косачів отримували початкову освіту вдома. Для них письменниця, перекладачка та видавчиня Олена Пчілка сама перекладала українською найвідоміші дитячі твори світової літератури. Про домашнє навчання в родині Косачів писала у спогадах наймолодша сестра Лесі Українки, Ізидора: "Олена Пчілка була ворогом муштрування дітей, надуживання дорослих примусом, наказом у стосунках з дітьми... Коли вчила когось зі своїх дітей чогось (рідної чи чужої мови), то ставила великі вимоги, а водночас за різні дитячі пустощі і провини не карала". Педагогічні погляди Пчілки близькі за духом до реформи НУШ з її дитиноцентризмом і пріоритетом відповідальності, а не примусу. Після такої ґрунтовної домашньої підготовки брати та сестри Лариси продовжували навчання в гімназіях. Леся ж через хворобу, яка дала про себе знати, коли дівчинці було 10 років, і надалі навчалася вдома. Це був аналог дистанційної освіти в реаліях ХІХ століття: у Лесі були приватні вчителі з грецької та латини, мати допомогла їй опанувати французьку та німецьку, дівчинка брала уроки гри на фортепіано в Ольги О'Коннор, дружини Миколи Лисенка. Результатом такого навчання стала енциклопедична освіченість Лесі Українки: вона володіла сімома іноземними мовами, майстерно грала на фортепіано, брала уроки живопису у школі Мурашка.

Сучасні підлітки практикують йогу та медитації, ходять на майстер-класи з мехенді та планують ретріти в Індії. Леся Українка також захоплювалася культурою Давнього Сходу, і робила це з притаманною їй глибиною та ґрунтовністю. У 19 років вона взялася написати підручник з історії східних народів для дітей. У листі до свого дядька Михайла Драгоманова в той час вона пише: "Одно лиш мене тішить, що вже наші люди зачинають більше думати про власну освіту, а не вдовольняються самою казенною наукою..." Невдовзі Драгоманов стане для Лесі тим, кого ми б сьогодні назвали ментором: у листах він дає своїй племінниці методичні поради, як написати дитячий підручник, надсилає їй класичні праці з цієї теми французьких та німецьких авторів. Зрештою, Леся написала не просто підручник, а справжню хрестоматію, для якої переклала частини з Рігведи, Бгагават-Гіти та багатьох інших творів. Книжка написана короткими простими реченнями, адже Леся розуміла, для якої цільової аудиторії вона призначена. Працю перевидали у 2008 році, тож за підручником Українки можна вивчати східну культуру і зараз.

Бунтарський дух Лесі Українки ріднить її з усіма сучасними тінейджерами. Іти проти усталених норм та поглядів батьків Леся не боялась. У 1901 році вона зблизилася із Климентом Квіткою, правознавцем, етнографом та фольклористом. Він був на 9 років молодшим від поетеси і зовсім без статків. Проте Леся Українка не дуже переймалася формальним визначенням їхніх стосунків, у листі до Кобилянської писала: "Я не знаю, якою буде форма чи формула наших відносин, але одно певне, що будемо старатись якнайменше бути нарізно один від одного і якнайбільше помагати одне одному".

Сьогодні ми б назвали ці стосунки цивільним шлюбом, який тривав близько 5 років, аж поки Леся та Климент обвінчалися у 1907 році. Олена Пчілка завжди була проти цього шлюбу, тож і вінчання пройшло без свідків і гостей, а батьків Леся Українка сповістила про подію листом. Подружжя навіть відмовилося від фінансової допомоги Косачів, тож в останні роки життя Леся Українка бралася за різні фрілансерські роботи - переклади та репетиторство.

Леся Українка померла у Сурамі, селищі в Грузії, у 1913 році. Поховання в Києві проходило під суворим наглядом кінної поліції. Влада боялася, що похорон може перетворитися на український національний мітинг, тому заборонили прощальні промови та перечитали написи на поховальних вінках. Попри це провести поетесу в останню путь зібралися сотні киян. Перед самим Байковим кладовищем труну на плечах взялися нести 6 жінок - подруги письменниці та відомі українські діячки. За спогадами учасників поховання, натовп ще довго стояв біля могили поетки, виказуючи тим самим протест проти заборони промов. Таким чином похорон Лесі Українки перетворився на справжню масову акцію, яку не змогли зупинити навіть жандарми на конях.

"Я не політик, я вчителька англійської": 7 фактів про першу леді США

Роковини вторгнення: як змінилась освіта та чого ми всі навчилися?

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Катерина Кисельова

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка очима сучасного підлітка: 5 фактів із життя поетеси, що вражають

# data[].attributes.attachment_link.description
25 лютого відзначаємо день народження Лесі Українки. У шкільній програмі авторку часто презентують як доньку Прометея або, за словами Івана Франка, "єдиним мужчиною нашого письменства". Ми поглянули на життя Лесі Українки очима сучасного підлітка і переконалися: у них значно більше спільного, ніж може здатися зі шкільних підручників.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Тетяна Літвінова

# data[].attributes.attachment_link.title
План дій Лесі.jpg

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Радіо Свобода Україна

# data[].attributes.attachment_link.title
Українські актори читають «Contra Spem Spero!»

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
150 років тому у Новограді-Волинському - 25 лютого (13-го за старим стилем) 1871 року - у шляхетній і освіченій родині Олени і Петра Косачів народилася дівчинка. Її назвали Ларисою, але вона візьме псевдонім "​Леся Українка" і стане одним із стовпів української культури. Батько Лесі (Лариси Косач) був правником, дійсним статським радником, маршалком Ковельського повіту. Мати (у дівоцтві Драгоманова) - відома письменниця і громадська діячка, яка взяла собі псевдонім - "​Олена Пчілка". Її брат, дядько Лесі Українки, Михайло Драгоманов - видатний український історик, філософ, дослідник мови, фольклорист, прихильник ідеї "європеїзму" України. Радіо Свобода зібрало інформацію, яка проливає світло на унікальність особистості Лесі Українки та її творчої спадщини.

1. Обдарована

Лариса Косач була дуже обдарованою дитиною:

У 4 роки дівчинка навчилася читати (перша прочитана книжка "Розмова про земні сили" Михайла Комарова​),

у 5 - грала на роялі і почала самостійно писати листи своєму дядькові Михайлу Драгоманову;

у 6 років уже майстерно вишивала;

у 9 - склала перший вірш - "Надія",

у 13 років - вперше опублікувала свої поезії, взявши псевдонім "Леся Українка";

у 14 - видала першу свою поему "Русалка", а також два переклади повістей Гоголя;

у 19 років написала підручник "Стародавня історія східних народів",

у 22 - за сприяння Івана Франка видала першу поетичну збірку "На крилах пісень".

Леся мала хист:

і до малювання (деякий час навчалася в художній школі Миколи Мурашка в Києві);

і до музики (брала уроки гри на фортепіано у дружини Миколи Лисенка Ольги О'Коннор);

і до вивчення іноземних мов (навчалася у приватних викладачів і вивчала мови самостійно).

Найбільший вплив, на думку біографів, справив на Лесю Українку її дядько Михайло Драгоманов. Він багато спілкувався із нею, читав їй у дитинстві в оригіналі твори світової літератури, всіляко сприяв її розвиткові.

Біографи пишуть, що Леся мала свого дядька за "ідеал".

Михайло Драгоманов (1841-1895) - український публіцист, історик, філософ, економіст, літературознавець, фольклорист, громадський діяч. Дядько Лесі Українки. Фото 1870-х років

У формуванні особистості Лесі Українки безперечну роль відіграла її мати - Олена Пчілка, яка сама була обдарованою людиною, талановитою поеткою і "войовничою українофілкою". Однак, як зазначають біографи, зокрема і рідна сестра Лесі Українки - Ольга Косач-Кривинюк, у ставленні матері до доньки Лариси не було теплоти, у дитинстві вона недооцінювала її здібності, часом навіть применшувала їх, не бачила глибини Лесиної натури. Можливо, так склалося через те, що Леся мала заглиблену в себе, "потаємну вдачу", що контрастувала із веселим характером старшого сина Косачів - Михайла.

Лариса та Михайло Косачі. Київ, 1890-ті роки

Основним джерелом інформації про Лесю Українку є книга її сестри Ольги - ​ "Леся Українка. Хронологія життя і творчості".

23 роки Ольга Косач-Кривинюк витратила на опрацювання родинного архіву Косачів-Драгоманових, величезної кількості листів, зокрема і самої Лесі Українки. Ольга вберегла цей архів під час сталінських репресій проти її родини у 1930-х роках, а потім вивезла його на Захід через фронти Другої світової війни.

Результатом стала біографічна книга, що вийшла друком у Нью-Йорку аж у 1970 році - через 25 років після смерті Ольги Косач-Кривинюк. Вона померла від хвороби в таборі для переміщених осіб 11 листопада 1945 року в німецькому Авґсбурґу.

Ольга Косач, сестра Лесі Українки. Варшава, 1895 рік

"​ Бібліографічний опис книги: Ольга Косач-Кривинюк. Леся Українка: хронологія життя і творчості. - Нью-Йорк: 1970 р. - 926 с. Друком Видавничої С-ки "Гомін України", 140 Бетирст Ст., Торонто, Онт., Канада Printed by "Homin Ukrainy" (Ukrainian Echo) Publishing Co., 140 Bathurst St., Toronto, Ont., Canada. Редактор - Петро Одарченко. Обкладинка - Петро Холодний ".

Ось унікальний запис від 3 грудня 1963 року, коли на конференції у Нью-Йорку з нагоди вшанування 50-х роковин із дня смерті Лесі Українки, її наймолодша сестра Ізидора Косач-Борисова (піддавалася репресіям у СРСР, виїхала на захід), член-кореспондент Української вільної академії наук (УВАН) у США, читає сторінки ще не опублікованої книги Ольги Косач-Кривинюк.

2. Псевдонім

Є різні версії того, чому Лариса Косач обрала собі псевдонім "Леся Українка".

Оскільки дівчинка це зробила у ранньому віці, то вважається, що таке літературне ім'я було обране з ініціативи матері - Олени Пчілки. З одного боку, цей псевдонім прямо вказує на культурну ідентичність, а з іншого - він давав зрозуміти читачам львівського часопису "Зоря", куди надіслали Лесині поезії, що авторка походить не із Галичини.

За іншою версією, псевдонім Лариса Косач обрала сама, наслідуючи свого дядька Михайла Драгоманова, якого надзвичайно шанувала і любила, і який часом підписував свої твори - "Українець".

3. Поліглотка

Леся Українка знала більше ніж десяток мов, серед них і латину та давньогрецьку.

Окрім рідної - української, вона вільно розмовляла французькою, німецькою, італійською, польською, болгарською і російською мовами, розуміла грузинську.

"Леся мала прекрасні здібності до мов і сама про себе говорила, що, мабуть, немає такого звуку, якого вона не могла б виговорити. Вона писала свої твори українською, російською, французькою та німецькою мовами, перекладала з давньогрецької, німецької, англійської, французької, італійської та польської мов. Вона добре знала латинську мову, а під час перебування в Єгипті почала вивчати іспанську мову", - повідомляє біограф.

4. Творчий спадок

По собі Леся Українка залишила вражаючі поетичні поеми, прозові твори, понад 270 віршів, публіцистичні статті, а також неперевершені переклади світової класики.

"Ще у 1889 році в лист і до брата Михайла Леся Українка виклала велику програму перекладів творів світової літератури українською мовою. В рамках цієї програми вона перекладала твори Гейне - "Ліричні співанки" (1890), поему " Атта Троль" (1893) та інші поезії. Серед її перекладів - гімни з "Рігведи" (1890), поезії Давнього Єгипту (1910), спроби перекладів творів Гомера, Данте, Шекспіра, Байрона".

Видане в СРСР, цензуроване радянською ідеологічною машиною, зібрання творів Лесі Українки становить 12 томів.

"Послідовна речниця української ідеї, цілковито незалежна від російських впливів поетка, іронічна й скептична в оцінці імперських авторитетів і цінностей мислителька. Свого часу було зроблено все можливе, щоб такої Лесі Українки ми не побачили. Її цензурували надзвичайно пильно, адже в радянському іконостасі вона мала постати бездоганною предтечею соціалістичного реалізму et cetera", - писала літературознавиця Віра Агеєва.

У незалежній Україні видавництво Komora видало тритомник листів Лесі Українки.

Є електронні ресурси, де зібраний доробок Лесі Українки.

5. Фольклористка

"Леся Українка впродовж усього життя цікавилася українським фольклором. Вона знала дуже багато народних пісень (близько 500) і сама була визначним носієм фольклору. Перша її фольклористична праця - " Купала на Волині" - опублікована в 1891 році, а останній великий цикл пісень з її голосу записав її чоловік Климент Квітка в 1913 році.

"Народні мелодії. З голосу Лесі Українки записав і упорядив Климент Квітка". Київ, 1918 рік

Леся Українка і Климент Квітка були першими українськими фольклористами, які почали записувати виконання народних співів на фонограф.

"У 1908 році Леся виділила зі своїх невеликих коштів 300 рублів для Філарета Колесси, завдяки чому він зміг записати багато дум для свого фундаментального видання", - пише у біографії Лесі Українки її сестра Ольга Косач-Кривинюк.

На одному із тих записів зберігся голос самої Лесі Українки.​

6. "Лісова пісня" - шедевр, інтерпретація легенди про Ґрааль

Драму-феєрію "Лісова пісня" літературознавці називають шедевром української і світової літератури та драматургії.

У цьому творі Лесі Українки відчувається глибинний зв'язок із стародавніми поемами, що входять у творчу спадщину людства.

Деякі дослідники бачать у "Лісовій пісні" інтерпретацію легенди про Ґрааль​ ( стародавній образ животворної енергії, сконцентрованої у жінці, а у християнстві - чаша, в якій збереглося кілька краплин крові Ісуса Христа - ред.)

Розповідаючи у "Лісовій пісні" сумну історію кохання, Леся Українка дивовижно точно та вишукано передала глибину вічного протистояння між світлим і темним у людському єстві, прірву між красою природи, неповторністю душі, здатної її відчувати, і потворністю обмеженості та жадібності.

Мультфільм "Мавка. Лісова пісня", 2017 рік

У цей твір Леся Українка вклала усе своє дитинне зачудування світом, свій пошук спорідненої душі, увесь свій життєвий досвід, енциклопедичні знання і непересічний багатогранний талант.

Леся Українка написала "Лісову пісню" у Кутаїсі (Грузія) менше ніж за два тижні,і ще понад тиждень допрацьовувала текст.

"Мені здається, що я просто згадала наші ліси та затужила за ними. Я писала її 10-12 днів і не писати ніяк не могла... Але після неї я була хвора і досить довго "приходила до пам'яті". Все боліло, наче мішки носила... Я здавна тую Мавку "в умі держала"... У Колодяжному (село на Волині, де у будинку, в якому Леся провела свої дитячі і юнацькі роки, тепер її музей - ред.) в місячну ніч бігала самотою в ліс (ви того ніхто не знали) і там ждала, щоб мені привиділась Мавка", - писала Леся Українка в листі до сестри Ольги від 27 листопада 1911 року.

Жанр, у якому була написана "Лісова пісня", тепер називають фентезі.

7. Хвороба

Із 9-річного віку і до кінця життя Леся Українка хворіла на туберкульоз кісток. Вона називала свою боротьбу із недугою - "тридцятилітньою війною".

Леся перенесла кілька операцій, весь час відчувала біль. Із часом до туберкульозу кісток додалися серйозні проблеми із легенями і нирками.

Почалося все, як пише сестра Ольга, у січні 1881 року, коли у дівчинки раптом почала дуже боліти нога (деякі біографи пишуть, що перед цим Леся застудилася і, можливо, це було ускладнення важкої вірусної інфекції) і то так сильно, що дитина плакала.

Лікарі вирішили, що це гострий ревматизм, лікували натираннями та мазями, і з часом, ніби все налагодилося.

Леся у дитинстві, розповідає її сестра, попри свою тиху вдачу, дуже любила танцювати. І вони разом зі старшим братом Михайлом (Леся дуже з ним дружила і зберегла цей зв'язок на все життя) танцювали "козачка". Але після цього Лесі чомусь ставало сумно, і як вона сама потім казала, ніби "ввижалася майбутня доля".

Туберкульоз кісток у Лесі діагностували влітку 1883 року. Їй оперували ліву руку, видаливши частини кісток, уражених хворобою. Лесі довелося відмовитися від музичної кар'єри, про яку вона думала.

Зліва направо: Ольга Петрівна Косач (Олена Пчілка), Леся Косач (Леся Українка), Сергій Мержинський; на копиці: Ольга Косач, Олександр Петрович Драгоманов, Ізидора Косач. Гадяч, 8 липня 1898 рік

Через деякий час Лесю Українку закують майже повністю у гіпс, вільною залишиться тільки стопа однієї ноги. Рідні бачили, що дівчина вправлялася, щоб грати пальцями цієї ноги на роялі.

Все життя Леся Українка була вимушена лікуватися, проходити через болючі медичні процедури, а окрім цього шукати для життя місця, що уповільнювали б розвиток хвороби.

Такими місцями стали Єгипет, Італія, Крим і Грузія.

8. Любов

Леся Українка, як і більшість духовно обдарованих особистостей, захоплювалася талантами та уміннями інших людей.

Вона по-своєму любила кожного, хто збагатив її світ, зробив яскравішим її життя, а головне надихнув і направив її жадібний до пізнання мозок.

У ранньому дитинстві Леся була"нерозлийвода" зі своїм старшим братом Михайлом. Вони разом гралися, разом читали книжки, разом училися удома, оскільки батьки не хотіли віддавати дітей до повністю зрусифікованих шкіл.

Лариса та Михайло Косачі. Київ, 1881 рік

Леся дуже любила своїх молодших сестер - Ольгу, Оксану, Ізидору. Навчала їх тому, що знала і уміла сама.

Драгоманови й Косачі у 1890-х роках. Ліворуч сидять діти Михайла Драгоманова - син Світозар і найстарша донька Лідія (у чорній сукні). У центрі: Олександра Драгоманова - дружина брата Олександра - з донькою Оксаною. Праворуч скраю - сестра Олена Пчілка, у дівоцтві Ольга Драгоманова, у заміжжі Косач. Стоять, зліва направо: її доньки Оксана й Ізидора Косачі - сестри Лесі Українки - та їхня двоюрідна сестра Аріадна (за Оленою Пчілкою) - молодша донька Михайла Драгоманова

Великий пієтет у Лесі Українки викликали Михайло Драгоманов, Микола Лисенко, Володимир Антонович, Михайло Старицький, Максим Ковалевський, сестра батька - Олена Косач, від яких вона не відходила, коли ті приїжджали на гостину до її батьків.

Учасники урочистостей з нагоди відкриття пам'ятника Івану Котляревському в Полтаві, 1903 рік. Зліва направо: (перший ряд) - Михайло Коцюбинський, Леся Українка, Гнат Хоткевич, (другий ряд) - Василь Стефаник, Олена Пчілка, Михайло Старицький, Володимир Самійленко

По-особливому Леся Українка ставилася до Івана Франка, вважала, що "і нігтя його не варта", але при цьому вступала із Франком в інтелектуальні дискусії, якщо мала інше бачення окресленої проблеми.

Соломія Павличко, одна із перших в Україні незашорених радянською ідеологією дослідниць життя та творчості Лесі Українки, висвітила тісні стосунки Лесі Українки із Ольгою Кобилянською,причому, в дуже "вибуховому" на той час ключі.

"Листи були втіленням мрії про любов, яка не зреалізувалася в їхньому житті повною мірою".

Соломія Павличко

Аналізуючи листування Лесі Українки й Ольги Кобилянської, Соломія Павличко зробила такий висновок: "Листи були втіленням мрії про любов, яка не зреалізувалася в їхньому житті повною мірою. Лесбійською фантазією, для якої дають підстави й щоденники Кобилянської, і її попередні твори".

Леся Українка (праворуч) із Ольгою Кобилянською. Чернівці, травень 1901 року

"Якщо зважити, що це був час ламання радянських і пострадянських стереотипів у поглядах на літературних класиків, то виступ Павличко до певної міри відіграв позитивну роль. Мала рацію Ніла Зборовська, яка твердила: "Механізм цієї провокації був очевидний: якщо у тоталітарному суспільстві сексуальність пригнічувалася і була приречена на замовчування, то розмова про неї стає ознакою радикального зсуву: удар наноситься по академічному літературознавству", - писав дослідник Володимир Баран.

Діячі української культури та представники громадськості, які були учасниками урочистостей з нагоди відкриття пам'ятника Івану Котляревському в Полтаві, 1 вересня 1903 року. Леся Українка в лівій частині фотографії

Що стосується чоловіків, то "дружба, а не кохання" зв'язала Лесю Українку із Сергієм Мержинським, з яким вона познайомилася 1897 року під час лікування в Ялті. Леся називала його "другом моїх ідей".

Мержинський жив у Мінську, і коли його стан (у нього був туберкульоз легень або як тоді казали - сухоти) дуже погіршився, Леся Українка поїхала його доглядати, попри те, що її мати Олена Пчілка була категорично проти цього.

Сергій Мержинський, 1899 рік

За одну ніч, біля ліжка помираючого Мержинського, 18 (31) січня 1901 року Леся Українка написала поему "Одержима".

Свою долю Леся Українка зв'язала із Климентом Квіткою.

Якось у листопаді 1898 року Леся читала своє оповідання "Над морем" на зібранні літературно-артистичного гуртка Київського університету. Там вона познайомилася із 18-літнім першокурсником Климентом Квіткою. Вони з'ясували, що мають велике спільне захоплення - український фольклор.

Улітку 1901 року Климент Квітка їде разом із Лесею Українкою у подорож Буковиною. Поступово у них виникають стосунки.

Перший ряд (зліва направо): Леся Українка, Світозар Драгоманов (син Михайла Драгоманова), Ольга Косач-Кривинюк, Олександра Шимановська (сестра Петра Косача), Марія Карташевська (кума Ольги та Петра Косачів) і собака Кудля. Другий ряд: Михайло Кривинюк (чоловік Ольги Косач), Климент Квітка (чоловік Лесі Українки), Ізидора Косач, Олена Пчілка. Гадяч, урочище Зелений Гай, 1906 рік

7 серпня 1907 року Леся Українка і Климент Квітка офіційно оформили шлюб, а через два тижні разом вирушили до Криму, де Квітка отримав посаду в суді. Ця робота забирала у нього багато сил, але не давала достатньо грошей для нормального життя.

Через нервове і фізичне перенапруження Климент і сам захворів на туберкульоз. Але приклад Лесі надихав його, і Квітка робив усе, щоб урятувати їх обох. Климент розумів велич особистості, з якою його пов'язало життя, вважала сестра Лесі - Ізидора.

Климент Квітка (1880-1953) - український музикознавець-фольклорист. Чоловік Лесі Українки. В'язень ГУЛАГу

Квітка возив Лесю на лікування за кордон, шукав місця, що підходили їй для життя. Проте, часом йому доводилося навіть продавати речі, щоб купити ліки.

Але хвороба Лесі прогресувала...

Климент Квітка став удівцем у 33 роки і тяжко пережив смерть дружини.

Доля відвела йому ще сорок років життя, і про Лесю він ніколи не забував.

Квітка обійняв посаду заступника генерального секретаря судових справ Української Центральної Ради, а у березні 1918 року був призначений заступником міністра юстиції УНР. ​

Після перемоги більшовиків і встановлення радянського ладу - Климента Квітку переслідували, арештовували, він відбував покарання у ГУЛАГу.

Помер Квітка у 1953 році в Москві.

9. Останні дні у Грузії

Останній час свого життя Леся провела у грузинському містечку Сурамі разом із Климентом Квіткою.

Вони приїхали до Грузії у 1903 році, жили там у різних місцях і активно працювали, зокрема над обробкою зібраного фольклору та Лесиних драм.

Останнє десятиліття у житті Лесі Українки вважають найбільш плідним і зрілим періодом її творчості. Його назвуть найсильнішими роками українського модернізму.

Леся Українка (Лариса Косач-Квітка) в родинному колі. Зліва направо: Ізидора Косач-Борисова, Лариса Косач-Квітка, Ольга Косач (Олена Пчілка), Ольга Косач-Кривинюк із сином Михайликом, Юрій Борисов (стоїть). Київ, початок травня 1913 року, знято у помешканні Олени Пчілки на вулиці Маріїнсько-Благовіщенській, 101

"Хто вам сказав, що я слабка, що я корюся долі? Хіба тремтить моя рука чи пісня й думка кволі?" - пише Леся.

В останній рік життя Лариса Косач-Квітка - Леся Українка - написала драматичну поему "Оргія" і триптих - "Що дасть нам силу?", "Орфеєве чудо", "Про велета", який присвятила Івану Франку.

Леся Українка (1871-1913). Київ, травень 1913 року. Фото Юрія Тесленка /// Леся Украинка (1871-1913). Киев, май 1913 года. Фото Юрия Тесленко

Дізнавшись, що донька дуже погано вже себе почуває, до неї у Грузію разом із Ісидорою приїжджає мати - Олена Пчілка. І Леся Українка в останні дні і години життя надиктовує їй начерки своєї останньої, незакінченої драми "На передмісті Александрії...".

Померла Леся Українка на 43-му році життя 19 липня (1 серпня) 1913 року в Сурамі.

Грузія. Пам'ятник Лесі Українці в містечку Сурамі біля Музею Лесі Українки

Музей Лесі Українки відкрили в Сурамі у 1952 році, ще до смерті Сталіна. Але в іншому приміщенні, оскільки будинок, де письменниця провела свої останні дні, не зберігся.

"Місцева школа носить ім'я Лесі Українки, в старших класах там викладають українську мову. Щороку восени в Сурамі проводять свято під назвою "Лесяоба" - влаштовують концерти, громада збирається біля погруддя Лесі Українки, поруч із музеєм. Звучать українська поезія та пісні, до Сурамі приїздять і представники центральної влади Грузії", - розповідала Мар'яна Драч, яка відвідувала Сурамі.

Похована Леся Українка на Байковому кладовищі в Києві.

Жалобна процесія з тілом Лесі Українки на Байковому кладовищі. Київ, 7 серпня 1913 року

10. Цензурування, репресії проти родини і... перемога

Радянська влада, усвідомлюючи фундаментальну роль культури у формування світогляду людей, використовувала творчість українських геніїв для своїх цілей. Спадщину Лесі Українки, як і творчість Тараса Шевченка та Івана Франка, обрізали за усталеним ідеологічними шаблонами.

Ті твори Лесі, що були включені в систему шкільної та вищої освіти СРСР, інтерпретувалися як підтвердження головних ідеологічних комуністичний догм. А ті твори, які для цього ніяк не можна було використати, вилучалися і табуювалися.

Це і драма "Бояриня", де були показані справжні відносини між українцями та росіянами після Переяславської ради. Це і "Кассандра", "Камінний господар", "Оргія" - твори, в яких Леся Українка торкнулася тем спільних для української та ширшої європейської культури.

Піднявши спотворений образ Лесі України на знамена так званої пролетарської культури, радянська влада при цьому усіляко переслідувала її рідних. Їх піддавали репресіям, ув'язнювали і висилали у табори. Навіть матір письменниці, вісімдесятилітню Олену Пчілку хотіли заарештувати.

Цинізму не було меж. Коли наймолодшу рідну сестру Лесі - Ізидору Косач - звільнили із "Онеглагу" в 1940 році, то її примусово залучили разом із сестрою Ольгою до підготовки вшанування у лютому 1941-го року 70-річчя від дня народження Лесі Українки - "видатної поетеси революціонерки", як наголошувала радянська ідеологія.

Проте, тоталітарна система, з часом завжди програє геніям.

Леся Українка завжди сучасна

Леся Українка, своєю творчістю і перекладацькою діяльністю органічно вплела українську мову і культуру в загальний цивілізаційний контекст людства.

"Саме Леся Українка видала українцям паспорт, що ми - культурна нація, що ми - європейська нація", - наголосила Оксана Забужко в іодному з нтерв'ю Радіо Свобода.

Своєю "шляхетною аристократичною лицарською українською жіночністю" Леся Українка заклала такі суспільні і культорологічні тренди, які у кожній епосі знаходять нові форми для втілення.

Сама Леся Українка вклала у вуста Мавки із "Лісової пісні" таку думку про себе: "Ні! Я жива, я буду вічно жити. Я в серці маю те, що не вмирає...".
Приєднуйтесь до нашої сторінки і групи у Фейсбуці, спільнот у Viber та Telegram

# data[].attributes.attachment_link.title
10 життєвих амплуа Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.description
150 років тому у Новограді-Волинському - 25 лютого (13-го за старим стилем) 1871 року - у шляхетній і освіченій родині Олени і Петра Косачів народилася дівчинка. Її назвали Ларисою, але вона візьме псевдонім "​Леся Українка" і стане одним із стовпів української культури. Батько Лесі (Лариси Косач) був правником, дійсним статським радником, маршалком Ковельського повіту.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Культура

# data[].attributes.attachment_link.title
Ідемо в музей. Літературно-меморіальний музей-садиба Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
УкрЛіб Аудіокниги

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка — Кассандра (аудіокнига скорочено)

# data[].attributes.headline
Аналіз поеми

# data[].attributes.subject
Аналіз поеми

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
вера ревенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоурок "Кассандра" Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Кассандра" Леся Українка аналіз допоможе визначити, яка тема, ідея, жанр, сюжет та композиція твору. Ця інформація допоможе підготувати літературний паспорт твору.

"Кассандра" аналіз (паспорт твору)

Рік написання - 1908. (Над поемою Леся Українка працювала 7 років, з 1901 по 1907 рік)

За жанром "Кассандра" - драматична поема.

Тема - оповідь про троянську царівну, яка бачила майбутнє

Ідея - "Царівна ти - і завжди нею будеш"

Напрям - неоромантизм

Події відбуваються в Трої, в місті Іліон. За основу сюжету "Кассандри" взято давньогрецький міф.

Головні герої

Кассандра - головна героїня, дочка троянського царя, жриця Аполлона. Кассандра пророкує загибель Трої, загибель усього лідійського війська, вбивство Агамемнона.

Поліксена - її сестра, молода дівчина. Поліксена утримує Кассандру від стрибка з муру.

Деїфоб - її найстарший брат, ватаг військовий.

Гелен - один із братів Кассандри, віщун і жрець. Він умовив троянців прийняти в дарунок від ахейців дерев'яного коня. Він є носієм прагматичних поглядів і врешті-решт стає зрадником Батьківщини, перейшовши на службу до ворогів. Його характеризує цитата: "Бо меч і спис мала для мене зброя,бо людські душі - от моє знаряддя, крилате слово - от моя стріла,люд проти люду - от мій поєдинок!Усім тим правлю я, фрігійський розум."

Пріам - батько Кассандри

Агамемнон - царь, який взяв у полон Кассандру. Клітемнестра та Егіст були у змові проти аргоського царя Агамемнона.

Ономай - лідійський цар, який згоден дати Трої військову допомогу, якщо Кассандра погодиться стати його дружиною. Намагаючись протистояти здійсненню власних пророцтв щодо трагічної долі Трої, Кассандра погоджується на шлюб з Ономаєм.

Долон - молодий троянець, колишній наречений Кассандри. Кассандра приймала дарунки від нього, щоб "мати спогад про хвилини щастя". "...хутко зійде місяць,освітить поле. Мій ... на полі такий самотній, наче кипарис на роздоріжжі.. він такий хисткий, він молоденький, ніжний - не до зброї,до ліри, до кітари він удався,до весняних пісень..."

Гелена - жінка спартанського царя Менелая, що втекла з Парісом у Трою. Гелену Кассандра називає сестрою смерті. "сидить на низькім різьбленім стільці і пряде пурпурну вовну на золотій кужілці; пишно вбрана, на поясі висить кругле срібне свічадо". Її викрав Паріс.

Сінон - грає на флейті.

Паріс - наймолодший брат Кассандри. Став причиною початку низки трагічних подій, які призвели до загибелі Трої. "... молодик вродливий з веселим серцем на чужину плив, не посланцем народу велемудрим, не збройним вояком і не купцем; шличок пастуший легкодумне чоло не зброїв, а красив."

Андромаха - жінка Гектора, брата Кассандри.

Сюжет твору "Кассандра"

Новаторський підхід у побудові драми Лесею Українкою полягає у поєднанні сцен з асоціативними зв'язками.

Сюжет драми взятий з давньогрецької міфології. В основу сюжету драми поетеса поклала античні перекази про Троянську війну і найвродливішу доньку Пріама й Гекуби - Кассандру. Закоханий Аполлон обдарував її пророчим даром, але вона зреклася кохання. Тоді Аполлон покарав Кассандру, зробив так, що її віщуванням навіть найочевиднішим ніхто не вірив. З неї навіть насміхалися... Коли Троя була в облозі, Кассандра передбачила загибель міста. Вона застерігає людей, що в дерев'яному коні греків прихована небезпека, але засліплені троянці не слухають її, звуть безумною. Намагаючись протистояти здійсненню власних пророцтв щодо трагічної долі Трої, Кассандра погоджується на шлюб з Ономаєм.
Трагедія Кассандри у тому, що її зброя - слово - не працює.
Коли греки підступом здобули місто, Кассандра при розподілі здобичі дісталася арагоському цареві Агамемнону і разом з ним загинула в Мікенах від руки Клітемнестри і Егіста.

У передсмертну мить пророчиця Касандра уперше стає спокійною.

"Кассандра" композиція

Драматична поема "Кассандра" складається з 8 сценічних картин та епілогу.

Зав'язка: заручини Поліксени з Ахіллесом. Пророцтво Касандри щодо майбутнього своєї сестри.

Розвиток подій:- загибель Патрокла, друга Ахіллеса, в бою Гектором;- бій Гектора з Ахіллесом, перемога останнього;- розмова Кассандри з Долоном. Пророцтво Кассандри, загибель Долона;- заручини Кассандри з Ономаєм, виступ лідійців проти греків, розгром греками війська Ономая;- конфлікт Кассандри і Гелени;- припинення воєнних дій;- допит полоненого грека Сінона;

Кульмінація: розмова Кассандри з Сіноном. Відмова Касандри вити грека.

Розв'язка: вхід греків в Трою, загибель міста, полон дочок Пріама.

Епілог: Кассандра в Елладі. Смерть головної героїні.

Характеристика образу Кассандри

Головна героїня драми - Кассандра. Кассандра - чесна, благородна людина, любляча донька і сестра, палка патріотка. Вона нащадок Прометея і не хоче коритися богам, рабам Долі ( "я рабинею рабів не хочу бути", протестує проти рабської покори у будь-якому вияві.) Віщунка всім серцем бажає добра співвітчизникам, родині, Батьківщині, але її дар не прислужився рідній землі, не зробив її щасливою. Помста Аполлона була жорстокою і продуманою. У пророцтва Кассандри не вірять, усі її принижують, з неї насміхаються. А вона каже: "Я не кажу, нічого не кажу, нічого не віщую... Тільки бачу!!."

Риси Кассандри: трагічна героїня, бачить правду і переконана, що потрібно бортися за неї, нащадок Прометея.

Образ Кассандри розкривається через дії, монологи й діалоги дійових осіб; конфлікти; авторські ремарки.

" Кассандра" проблеми

Леся Українка порушила цілу низку важливих моральних проблем. Кассандрина етика ґрунтується на тому, що зло завжди породжує тільки зло. Сама проблема загибелі Трої теж розв'язується через опозицію добра і зла, вини і кари. Мечі найкращих, наймогутніших воїнів не врятували країну. Кассандра впевнена у марності всіх зусиль, бо Троя неминуче має бути покарана. Її філософія - це філософія стоїчного бунту, безнадії на перемогу.

У драматичній поемі "Кассандра" порушено проблему: правди і неправди, сильної особистості і суспільства, кохання і зради.

Конфлікти драматичної поеми "Кассандра": Питання до твору:

# data[].attributes.attachment_link.title
"Кассандра" Леся Українка аналіз (паспорт твору) - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
"Кассандра" Леся Українка аналіз допоможе визначити, яка тема, ідея, жанр, сюжет та композиція твору. Ця інформація допоможе підготувати літературний паспорт твору. Рік написання - 1908. (Над поемою Леся Українка працювала 7 років, з 1901 по 1907 рік) За жанром "Кассандра" - драматична поема.

# data[].attributes.body
Доберіть матеріали, які свідчать про автобіографічну складову драматичної поеми „Кассандра”.  Відповідь розмістіть у коментарях до цього посту (не забувайте підписувати пост)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Привіт. Леся

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка. "Твої листи пахнуть зів'ялими трояндами". Читає Ірма Вітовська

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Цікава сторінка з життя

"Твої листи завжди пахнуть зів'ялими трояндами...Легкий, тонкий аромат - ніби нагадування про якусь любу мрію минулого. І ніщо тепер так не ранить моє серце, як ці пахощі; тонко, легко та невідступно нагадують вони мені про те, що віщим голосом говорить моє серце і чому вірити я не хочу, не можу. Мій друже, любий мій друже, створений для мене. Чи можливо, щоб я жила сама тепер, коли я знаю інше життя?"

Ця історія догорала понад сто років тому в Мінську. Була весна. Він помирав у неї на руках, а вона, мабуть, тільки тоді усвідомлювала, що їй дано помирати (не жити!) поруч із ним. Інакше й не народилися, напевно, її прекрасні вірші...

Леся Українка і Сергій Мержинський познайомилися у 1897 році в Криму. "Друг моїх ідей" - називала вона його, кажучи завжди "дружба", а не "кохання" про ці стосунки. Згодом він гостював у її сім'ї, і там відбулося її освідчення, та у відповідь пролунало його "ні". Але... абсолютно нічого не змінюється у їхніх стосунках, кохання до цього чоловіка стає любов'ю до його думок, його ідей... Сергій Мержинський турботливо і по-діловому ставиться до всього, що написано і сказано Лесею - у Мінську він клопочеться про постановку її драми "Блакитна троянда", знайомить Лесю з цвітом тодішньої мінської інтелігенції, допомагає опублікувати в журналі "Жизнь" кілька публіцистичних і літературознавчих статей . Про те, що відбувається між ними у ці два роки, вона говорить у віршах. Справжню суть і глибину своїх почуттів Леся вихлюпнула на папір у ніч на 18 лютого 1901 року, написавши біля ліжка вмираючого Сергія поему "Одержима".

А що ми знаємо про долю цього чоловіка? У 1901 році він помирав від невиліковного на той час туберкульозу (а хвороба у них була одна на двох!).

У Мінськ до Лесі в ту останню, прощальну ніч приїхали її родичі, без неї в Україні відзначили спочатку 25-річчя літературної діяльності її матері, поетеси Олени Пчілки, згодом - Лесине 30-річчя. Вона мовчки перебувала поруч із Мержинським: "Ми навіть нечасто з ним розмовляємо, він лише просить, щоб його не залишали самого, але, звісно, про це просити не треба..."

Умираючи в Лесі на руках, Сергій шепоче своє останнє прохання: попіклуватися про долю жінки, яку він кохав. Леся чекала слова освідчення, а вони були адресовані іншій...

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія одного кохання...

# data[].attributes.attachment_link.description
Цікава сторінка з життя "Твої листи завжди пахнуть зів'ялими трояндами...Легкий, тонкий аромат - ніби нагадування про якусь любу мрію минулого. І ніщо тепер так не ранить моє серце, як ці пахощі; тонко, легко та невідступно нагадують вони мені про те, що віщим голосом говорить моє серце і чому вірити я не хочу, не можу.

# data[].attributes.attachment_link.title
твои листи завжди...

# data[].attributes.body
Відповідь дайте в коментарях

# data[].attributes.attachment_link.title
твои листи 1

# data[].attributes.body
Оберіть 2 будь-які питання та дайте відповідь у коментарях

# data[].attributes.attachment_link.title
твои листи 2

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Українська література. "Contra spem spero!" Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Відданість своїм мріям, наполегливе прагнення до мети у вірші Лесі Українки«Мріє, не зрадь»