# data[].attributes.body
טים ברטון הוא במאי, אנימטור, מאייר, צלם וצייר. יוצר עולם מלא בדמויות ביזאריות וגרוטסקיות. לדמיון שלו כאילו ואין גבולות. ברטון נמשך לצד הגותי והעגמומי של החיים, אך במקביל יצירתו וסגנונו מלאים בנגיעות ילדותיות ונאיביות. מערבב מוות עם פנטזיה וסיוט עם קסם.

תערוכה כוללת דמויות גרוטסקיות בגודל אדם לצד הסקיצות שמאפשרות לצופה לחוות את תהליך יצירתי שעובר האומן כדי להגיע לתוצאה הסופית.

אוהבת את העולם שיצר טים ברטון, שהופך את הדבר ה'לא מקובל' והגרוטסקי למשהו אנושי,קסום ושברירי.

# data[].attributes.attachment_caption
ממליצה מאוד על גלרית זוזו בעמק חפר. העבודה של "טל אמיתי לביא" עשויה מחוטי תפירה דקיקים שהודבקו בעדינות ונראים כרישום. הדימוי הוא בית שנפגע מפגיעת טיל של חיזבאלה בבת גלים בשנת 2006. אני אוהבת שמפתיעים אותי . ללא נאמר לי לא הייתי מאמינה שהעבודה עשויה חוטי תפירה, בהתבוננות מעמיקה ניתן לראות את קצות החוטים פרומים. על העבודה מוקרן וילון מתנפנף המסמל את הרצון ליציבות ושגרה. אי אפשר להמנע מהמחשבה שהמציאות לא השתנתה מאז .

# data[].attributes.attachment_link.title
טל אמיתי לביא

# data[].attributes.attachment_caption
בקריאה על תהליך עבודתו של הצייר יונתן גולד הרשימה אותי היכולת שלו להתייחס לשלב ההכנה כמלאכה בפני עצמה. האומן  בונה את מסגרות המתיחה, מותח עליהן את הבדים, מושח אותם במצע של גרוּנד (שכבת בסיס הנמרחת על בד קנבס לפני ציור, ומשמשת כמחברת בין הבד לצבע) ואף מייצר את צבעיו במו ידיו מתערובת של דבק, שעווה קרה ופיגמנטים. תערובת זו יוצרת פני שטח שטוחים ונטולי ברק, ומבליטה את איכויותיו של הפיגמנט הטהור. כשנכנסתי לחלל הגלריה של התערוכה הבולטות של הצבעים ביצירות הרשימה אותי מאוד. הצבעים דיברו את הציור, נוכחים מאוד. הרגשתי שאני הולכת בשדה של צבעים ושאני נבלעת לתוכם. 

# data[].attributes.headline
תערוכה של יונתן גולד  "בועט בדלי"

# data[].attributes.subject
תערוכה של יונתן גולד  "בועט בדלי"

# data[].attributes.attachment_link.title
יוני-גולד-web-

# data[].attributes.headline
בהמשך להשתלמות המורים 

# data[].attributes.body
בהמשך להשתלמות המורים בקיץ לקחתי את תלמידי המגמה לתערוכה "על התקוות וחלופות אחרות".מאוד רציתי שהתלמידים יראו את התערוכה, הרגשתי שזאת תהיה חוויה משמעותית עבורם. התכנים של התערוכה והשאלות שעלו אצל התלמידים בעקבות הביקור גרמו לכך שיצרתי קשר עם האמנית והעברתי אליה את השאלות של התלמידים. התגובות של התלמידים שינו לגמרי את המעורבות שלי - מהתבוננות של הצופה לכמעט שותפות רעיונית.

# data[].attributes.headline
אנט מסאז׳׳ה במוזיאון תל אביב

# data[].attributes.subject
אנט מסאז׳׳ה במוזיאון תל אביב

# data[].attributes.body
במציאות הקודמת של חיינו (לפני ה 7/10) היו בשנים האחרונות תערוכות ענק אמביציוזיות ומעוררות השראה: איי ווי ויי במוזיאון ישראל, יא יו קוסאמה בתל אביב ועוד. בזמן התערוכה של קוסאמה, שחלשה על פני 7 חללי המוזיאון, התארחה גם אנט מסאזה בחלל העליון, עם חלל שהצליח לרגש אותי בחיבורים, בתלייה רב גונית ומשחקיות בחלל, שימוש בחומרים לא שגרתיים. מה שאהבתי במיוחד זה את תחושת האינטימיות שלי כצופה באובייקטים, בחלל, בפתקים אישיים של האמנית נתן את ההרגשה שאני מטיילת קצת בתוך הראש שלה, קצת בסטודיו שלה ולגמרי בתוך העולם שלה יחד איתה.

# data[].attributes.headline
אי שם | אלה אמיתי סדוב

# data[].attributes.body
אי שם | אלה אמיתי סדובסקי

תערוכה מקסימה שהוצגה במוזיאון ווילפריד. כשנכנסתי לחלל התערוכה הרגשתי כאילו אני נכנסת לסיפור אגדה הודי ומשתלבת בתוכו, אופן ההצגה בתוך חדר חשוך שרק היצירות אומנות שהן מיצב המשלב ציור עם וידאו מוארות ובולטות, והדמויות מתעוררות לחיים מדי פעם היה קסום, הרגשתי הרגשת ציפייה וסקרנות מהבאות. גם כאשר יצאתי מהתערוכה הרגשתי שהייתי רוצה לראות אותה שוב בעתיד.

וכבונוס הייתה תערוכה בחדר ליד שגם הייתה מעניינת מאוד, הן בדרך ההצגה שלה והן במורכבות הרעיונות שלה ובביצוע - בסימן שבתאי של חניתה אילן.

# data[].attributes.attachment_link.title
תעורכה אלה אמיתי

# data[].attributes.attachment_caption
עבודתה של יאיוי קוסמה. בעבודתה זו התחברתי לניכור וההפקעה של הסירה מחוף המבטחים, שימוש בצבעוניות מוגבלת ואופן הצגתה משרת את המסר והקוד החזותי כקורבן לנטרדה/התעללות מינית -בדידות, יחיד מול רבים, הדימוי חוזר על הרצפה, הקירות והתקרה כפטרן שלא ניתן לחמוק ממנו, אי של חוסר שפיות, דפוס ידוע מראש

# data[].attributes.headline
"מיה ואני" רעות אסמיני - מוזיאון פ"ת 

# data[].attributes.subject
"מיה ואני" רעות אסמיני - מוזיאון פ"ת 

# data[].attributes.body
התערוכה הוצגה במוזיאון פ"ת בשנת 2022. במהלך הסגרים של תקופת מגפת הקורונה, לקחה האמנית רעות אסמיני שירבוטים של ביתה, ומעליהם יצרה רישומים שעוסקים בחוויית האמהות שלה ובקשר שלהן. העבודות שהוצגו הרשימו אותי מאוד, בייחוד החיבור בין השרבוטים של הילדה לרישומים הריאליסטיים של האם שהצליחה בחכמה וכשרון רב, ליצור עבודות מרגשות ועמוקות שמתקשרות עם הצופה בקלות אך גם משאירות מקום למחשבה.

# data[].attributes.attachment_link.title
רעות-אמסיני25-לאוקטובר-רישום-על-נייר-35_50_מוקטן-1024x723

# data[].attributes.headline
לפני כשנתיים ביקרתי במ

# data[].attributes.body
לפני כשנתיים ביקרתי במוזיאון העיצוב בחולון בתערוכה שהציגה והוקירה את פועלו של מעצב האופנה הישראלי אלבר אלבז, שנפטר בגיל צעיר בשלהי הקורונה. לפני שנפטר ולפני שביקרתי בתערוכה לא הכרתי את סגנון העיצוב והפעילות שלו. יצאתי מהתערוכה מרוגשת מהאדם שהיה, מהעיצובים שלו ומהרוח שניכר שהשרה על כל מי שבא במגע איתו. הוא היה איש של מילים, רעיונות וחזון והקפיד להביע אותן לצד העשייה הכל כך ויזואלית. עדינות ורוך של מילים לצד עיצובים מלאי בד וצבע. חגיגה של החיים והגוף. הוא פעל בתוך שדה האופנה בפריז שזה עולם דיי מנוכר, אבל הצליח לגרום לאנשים- מעצבים וידועים לפעול בשיתוף פעולה איתו ולגלות אהבה ואמפתיה. זה היה ניכר מאוד גם במיצג האחרון של התערוכה, בו בתי אופנה ומעצבים מהגדולים בעולם יצרו שמלות לכבודו. ציטוט שאהבתי במיוחד- "סגנון הוא הדבר היחיד שאי אפשר לקנות. הוא לא נמצא בשקית הקניות, בתוויות או בתג המחיר. הוא משתקף מהנשמה שלנו אל העולם שבחוץ- רגש".

# data[].attributes.headline
״ מפעל החלומות ״ של מע

# data[].attributes.body
״ מפעל החלומות ״ של מעצב האופנה אלבר אלבז ז״ל.תערוכת מחווה לאלבר אלבז ( שנפטר מנגיף הקורונה ) במוזיאון העיצוב בחולון .אחד המעצבים האהובים והמוערכים בתחום האופנה .התחברתי מאד לעיצוב של התערוכה .מיוחד כמו האיש...התערוכה עסקה במסע בנקודות חייו המקצועיות של אלבז .האוצרת יערה קידר יצרה מנהרת זמן במסדרון ארוך דרך סיפורי משפחתו ותמונות ארכיון . הכל בקונוטציה חיובית …

# data[].attributes.headline
תערוכה של יאיוי קוסמה

# data[].attributes.subject
תערוכה של יאיוי קוסמה

# data[].attributes.body
פעם ראשונה למעשה שביקרתי בתור מורה לאומנות

חוויתי חוויה שונה

הרבה דברים תפסו אותי, הרגשתי שאני ממש עוברת חוויה לא רק דרך העיניים אלא גם פיזית.

הגישה ההתחלתית הייתה שזה ״סתם״ עוד נקודות אך הרגשתי איך הנקודות ריפאו את האמנית ואיך הן יכולות לרפא עוד אנשים.

שירן אשכנזי

# data[].attributes.headline
מיכל רובנר ״שדות״<

# data[].attributes.body
מיכל רובנר ״שדות״

כאשר ביקרתי בתערוכה של מיכל רובנר במוזיאון תל אביב , בעבודות שלה, ראיתי דמויות אנשים שאותם היא מצלמת והופכת לפסי דנא , כמו זיכרון גנטי או ניסוי מדעי קולקטיבי של המין האנושי ושלנו כחברה מנקודת זמן חיצונית כאילו התודעה שלנו מסתכלת על בני האדם מנקודת זמן שונה, יש משהו שמאוד מתיחס לזמן בעבודות האלו בצורה חדשה ושונה וזה מאוד משך אותי, העבודות שלה נכאילו נוגעות בטישטוש הזהות של האגו והופכת אותנו לעוד קו שהמשמעות שלו היא בקולקטיב

# data[].attributes.headline
הילה סלעי בגלריה של רמות מנשה:"מיטה, ארון, בית". אוצרת ריטה כץ.

# data[].attributes.subject
הילה סלעי בגלריה של רמות מנשה:"מיטה, ארון, בית". אוצרת ריטה כץ.

# data[].attributes.body
תערוכה עכשווית שמוצגת כעת.

צויירה ברובה במהלך השנה האחרונה. בדים בגדלים שונים , ציור חומרי, גולמי, עכור, "מכוער" שנכנס ישירות לגוף.

נמשכתי אל ההנכחה וההנחות הציוריות בקווים וכתמים שאינם מנסים להתידד עם הצופה. וגם אל אלו שכן, שדווקא מבקשים את הקרבה.

כורסה גדולה, קרביה מתמוססים בגוונים שמזכירים ציורים של זריצקי (נופי צובה) , ציור מהורהר וטופוגרפי שגרם לי להיות מסוגלת להתקרב לתמה הזו של הילה ושל כולנו עכשיו, האונהיימליש של המוכר שהופך לזר, הביתי המאיים של מציאות הימים כעת.

דרך ההתבוננות יכולתי לפגוש איכויות דומות בתוכי. להסכים לראות את החלקים הפרומים, ה'לא יפים' ממקום חומל יותר.

# data[].attributes.headline
עינת ארבל אפלבאום

# data[].attributes.subject
עינת ארבל אפלבאום

# data[].attributes.body
תערוכה שראיתי בניו יורק ב1992 בזמן היותי דיילת באל על. עמדתי שעתיים בתור ועליתי קומה אחרי קומה אחרי קומה 4 קומות במספר והבנתי את גדולתו של הנרי מטיס היכולת להשתנות עם הזמן. פתאום הבנתי שנגזרות הנייר שהיו תלויות בחדר של חברתי הטובה הן הנרי מטיס והוא יצר אותן בגיל 90 בגלל המוגבולות שלו. החוויה של לפגוש ולראות חיים שלמים של אמן ולהכיר בכך שהוא לא היה מספיק טוב לאקדמיה אבל יצר כל הזמן יצרה אצלי את התשוקה הגדולה לאמנות ולצבע.

# data[].attributes.attachment_caption
פרנסיס בייקון-רטרוספקטיבה. לפני מספר שנים נכנסתי לגוגנהיים ושם התקיימה תערוכה של האמן. מודה שהוא לא היה אחד האהובים עלי. הסתובבתי בין החדרים במהירות ופתאום צעקתי באמצע המוזיאון, "הבנתי" קלטתי מה גודלו של האמן

# data[].attributes.body
תערוכה leopold museum ב אוסטריה בוינה של האמן אגון שילה

# data[].attributes.headline
תערוכת חנוכיות בנושא תקווה בבית ספר יסודי רגבה

# data[].attributes.subject
תערוכת חנוכיות בנושא תקווה בבית ספר יסודי רגבה

# data[].attributes.headline
תערוכה של יאיוי קוסאמה במוזיאון תלאביב

# data[].attributes.subject
תערוכה של יאיוי קוסאמה במוזיאון תלאביב

# data[].attributes.body
תערוכה של המאסטרים הגדולים מהרנסאנס והמאה ה 17

בקיץ הייתי במלבורן במוזאון המרכזי שבו הוצגו יצירות של רובנס אל גרקו רמברנט ועוד רבים..

הייתה לי חוויה מאוד עוצמתית של התרגשות

שנכנסה ללב שנפתח.

# data[].attributes.headline
תערוכת וונדרלנד במלון אימפריאל תל אביב

# data[].attributes.subject
תערוכת וונדרלנד במלון אימפריאל תל אביב

# data[].attributes.body
תערוכה הממוקמת במלון בתל אביב ברוח התקופה המורכבת בארצנו ועוסקת בנושא של אסקפיזם.

התערוכה הראתה לי כיצד אסקפיזם יכול להיות כלי עוצמתי להתמודדות, ריפוי ולשינוי חיובי. כל חדר במלון עוצב על ידי אומן אחר, זו הייתה חוויה מסקרנת של אי וודאות, להיכנס ולגלות מי האומן/ נית ומה המחשבה שעומדת מאחורי העיצוב החדש.

מה שמעניין גם בתערוכה זו היה שלקחו מושג מופשט כמו אסקפיזם ויצרו בהשראתו תערוכה ולראות איך כל אומן לוקח את המושג ומעצב אותו בצורה שונה.

# data[].attributes.headline
תערוכת האוכל בחולון

# data[].attributes.subject
תערוכת האוכל בחולון

# data[].attributes.body
תערוכה מעניינת החושפת אותנו לקשרים העמוקים בין אוכל תרבות עיצוב אסתטיקה טכנולוגיה. חשיבה מחדש על תפקידי האוכל במרחב הציבורי, השפעת החדשנות על האוכל שאנו צורכים .