# data[].attributes.headline
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 01

# data[].attributes.subject
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 01

# data[].attributes.body
Toto pro mě bylo velice přínosné. Každý den používám google, jak na svém mobilu nebo počítači. Ale neměl jsem představu co všechno google vlastně umí.

ŠIMEČEK, Karel. Google a vzdělávání 1. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 08. 01. 2018, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/21481/GOOGLE-A-VZDELAVANI-1.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.description
Seriál Google a vzdělávání pojednává o využitelnosti služeb společnosti Google ve vzdělávací oblasti. První díl nás uvede do problematiky sdílení, jeho výhod a úskalí, dále informuje o službě G Suite pro vzdělávání, Gmail, Google učebna, Google Keep, Google kalendář, Google překladač, Google dokumenty a Google formuláře. Ke každé z těchto aplikací jsou přidány zkušenosti s použitím ve výuce.

# data[].attributes.headline
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 02

# data[].attributes.subject
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 02

# data[].attributes.body
Zajímavý článek o tom co nám otevírá vysokorychlostní internet za možnosti.

CZ.NIC, Akademie. Jak na internet: Webové aplikace. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 16. 02. 2015, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/19771/JAK-NA-INTERNET-WEBOVE-APLIKACE.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
S internetovými aplikacemi velmi úzce souvisí i další pojem: cloud computing. Tímto termínem se hromadně označují internetové aplikace, které jsou provozovány na celé skupině serverů nazývaných „cloud" (v překladu oblak). Často jsou rozmístěny na geograficky odlišných místech tak, aby byla zajištěna redundance pro případ selhání některé jeho části a škálovatelnost (tzn. možnost navýšit v případě potřeby výkon cloudu). Jeden cloud je typicky využíván více různými aplikacemi. Současným trendem je provozovat internetové aplikace právě touto formou. Pro uživatele se tím samozřejmě nic nemění.

Používání internetových aplikací má v porovnání s lokálně instalovanými programy své výhody
i nevýhody.
Mezi výhody patří:

nezávislost na konkrétním počítači

minimální nároky na počítač

aktuálnost aplikace

často možnost jednoduše sdílet výsledky práce s přáteli, případně online spolupracovat

Jako nevýhody lze pak chápat:

závislost na připojení k Internetu a jeho kvalitě

závislost na poskytovateli služby (lokálně instalovaný program lze používat i když už skončila jeho podpora)

často existuje pouze anglická varianta

omezené možnosti neplacených verzí

Jaké konkrétní internetové aplikace existují?

První zkušenost s internetovou aplikací má většina lidí díky webovému rozhraní jejich e-mailové schránky. Pokud vám její možnosti vyhovují, nemusíte ani instalovat poštovního klienta na váš počítač.

Nejznámější jsou ale aplikace, které provozuje tvůrce největšího internetového vyhledávače, firma Google. Potřebujete orientační překlad anglického textu? Zkuste ho vložit do Google Translate, kromě angličtiny umí i další desítky jazyků! Další velmi užitečná aplikace od Google je kalendář. Události v něm můžete dělit do skupin a ty jak jednotlivě sdílet s vašimi přáteli nebo si naopak nechat zobrazovat události vašich známých. Pokud používáte kancelářské programy jen zřídka nemusíte je díky Googlu ani instalovat. Vyzkoušejte nejprve, zda vám nestačí internetová aplikace Google Docs, která základní kancelářské nástroje nabízí zdarma i s možností interaktivně spolupracovat na jednom dokumentu.

Další aplikace podle účelů

Internetových aplikací existuje nespočet, pro inspiraci zde uvádíme několik zástupců podle účelu:

Vytváření, sdílení a publikování diagramů: Cacoo, Gliffy, Creately

Plánování schůzek, hlasování: Doodle

Efektní prezentace: Prezi

Poznámky: Evernote, Stixy

Editování fotografií: Pixlr, Splashup, Photoshop Express Editor, Ribbet

Zápis not: Scorio, Noteflight

Design, navrhování bytu: 3Dream, Floorplanner

CAD systémy: Autodesk AutoCAD WS

Bezpečnost

Jako vždy je na Internetu potřeba myslet také na otázky soukromí a bezpečnosti. Pokud pracujete s citlivými soubory, je určitě lepší variantou použít prověřenou lokálně instalovanou aplikaci, než neznámou aplikaci internetovou. Naopak na příležitostnou práci s daty, kde nehrozí jejich zneužití, mohou být internetové aplikace vhodným pomocníkem. I zde tedy platí pravidlo „všeho s mírou".

V případě nápadů či komentářů pište prosím na e-mail akademie@nic.cz.

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Jak na internet: Webové aplikace

# data[].attributes.attachment_link.description
S rozvojem vysokorychlostního Internetu se otevřely možnosti používat internetové prohlížeče pro přístup k velmi komplexním internetovým stránkám, které dokáží nahradit celé programy, které by jinak měl uživatel nainstalované lokálně na svém počítači. Obvykle se takové stránky nazývají internetové aplikace (jak je vidět, jde o pojem poměrně vágní).

# data[].attributes.headline
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 03

# data[].attributes.subject
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 03

# data[].attributes.body
článek o tom, jak využít prohlížeč Google Chrome naplno a jak ho používat ve vzdělávání.

ČERNÝ, Michal. Zajímavé aplikace pro Google Chrome ve vzdělávání. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 06. 05. 2011, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/10743/ZAJIMAVE-APLIKACE-PRO-GOOGLE-CHROME-VE-VZDELAVANI.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jakým způsobem instalace aplikací do prohlížeče vlastně probíhá? Stačí mít Google účet a pak již jen navštívit stránky Chrome web store, kde si vyberete požadovanou aplikaci a kliknete na . U placených je nutné použít Google Checkout. Po klepnutí na tlačítko instalovat u aplikace se provede poměrně krátké stažení instalačního souboru a jeho instalace do prohlížeče. V panelu s náhledy na nejčastěji navštěvované stránky pak vznikne ještě jedna oblast, která bude zobrazovat již nainstalované aplikace.

Není třeba řešit, kam se který nástroj nahraje, jaké jsou jeho hardwarové požadavky atp. Vše pobíhá velice jednoduše a rychle, takže by tento úkon měl zvládnout opravdu každý uživatel bez větších potíží. Jistě nemá význam popisovat všechny aplikace, které se v Chrome web store objevily v sekci věnované vzdělávání, neboť jich každý den poměrně rychle přibývá a již nyní je jich k dispozici několik stovek. Následující přehled vnímejme tedy spíše jako ukázku možností podobných aplikací a jejich možného praktického využití.

Graph.tk

Jednou z velmi zajímavých aplikací pro výuku matematiky je Graph.tk ( http://graph.tk/). Jak již název napovídá, je určený k vykreslování grafů. Není tedy žádný problém s ním vytvořit graf funkce e x, sin(x), ale také podstatně složitější. Aplikace podporuje tvorbu derivací funkcí, faktoriál, součty jednotlivých funkcí, ale také nekonečných řad. Poslouží tak výborně například při vysvětlování geometrického významu konvergující řady.

Každá křivka je jinak barevná, což zvyšuje čitelnost a přehlednost grafu. Pomocí kolečka u myši lze snadno nastavit měřítko grafu. Aplikace nalezne své místo jak při výuce matematiky, tak také ve fyzice nebo informatice. Nabízí žákům snadný zisk představy o tom jak se daná funkce chová, jaký má průběh nebo co se mění změnou toho kterého parametru.

Planetarium

Planetarium ( http://www.neave.com/planetarium/) je velmi jednoduchá aplikace která dokáže zobrazit hvězdy, které jsou viditelné na určitém místě země v určitém čase. Hvězdy spojí do souhvězdí, k nimž přiřadí jména. Pojmenovány jsou také jednotlivé hvězdy. Ač nejsou možnosti této aplikace nijak veliké, pro běžné rychlé zjištění toho, co se právě dnes bude vyskytovat na noční obloze a kde to uvidíme, je velice užitečný. Pro systematické pozorování je ale lepší sáhnout po nějakém robustnějším programu.

Weespr

Weespr ( http://www.weespr.com) představuje ideálního pomocníka pro multimediální výchovu. Představuje online alternativu známé aplikace MS Publisher a slouží pro výrobu časopisů, magazínů či novin. Nabízí vše, co bychom dnes od podobného nástroje mohli očekávat - návaznost na komunitní sítě, online alba nebo možnost spolupráce více lidí na tvorbě obsahu.

K dispozici je relativně značné množství různých šablon, takže výsledný vzhled časopisu je možné poměrně dobře nastavit. Pro vkládání textů je připraven pohodlný editor. Studenti se s tímto nástrojem mohou naučit základní dovednosti nutné při tvorbě médií a rozdělit si své role - jeden je šéfredaktor, další dodávají texty, jiní mají na starosti fotobanku, někdo sazbu, další korekturu textů. Pokud tedy chcete aby si studenti osvojili práci v týmu a zažili reálnou atmosféru redakční práce, pak může být tento nástroj určený právě pro vás.

Výsledné dílo je pak možné buď exportovat do PDF souboru, ze kterého je možné tisknout, nebo je k dispozici poměrně kvalitní čtečka a pak je možné užít prohlížení souboru přímo z okna prohlížeče. Samozřejmostí je pak možnost propagace prostřednictvím sociálních sítí. Jeho využití je ale podstatně širší - mimo šablon na narozeniny či gratulace, které při běžné výuce příliš neužijeme, je možné jej nasadit pro tvorbu jednoduchých studijních materiálů, které budete vyrábět buď vy osobně, nebo třeba ve spolupráci se studenty.

Udemy

Udemy ( http://www.udemy.com/) nabízí poměrně bohatou nabídku v oblasti tvorby kurzů. Ke každému tématu můžete vložit video, připojit prezentaci, napsat text, nahrát mp3 soubory nebo vypsat živý vstup. Nabízí se tak poměrně široká nabídka tvorby kurzů, které mohou opakovat či prohlubovat již probranou látku ve škole. Můžete například nahrát na diktafon svůj výklad a spolu s prezentací jej dát na web. Studenti tak mohou znovu projít obtížnější místa, připravit si dotazy nebo si zopakovat látku před písemkou.

Jedná se také o poměrně dobrý distribuční kanál pro materiály, které rozšiřují či doplňují výuku. Přístup ke kurzům mohou mít buď všichni, nebo jen pozvaní uživatelé. Je zde také možnost kurzy zpoplatnit. Ke každému projektu pak může být připojena diskuse.

Oproti Moodle je zde k dispozici asi jednodušší ovládání a intuitivnější práce s kurzem. Snazší je také asi i přístup pro studenty. Na druhé straně zde chybí například zkušební či testový aparát nebo možnost odevzdávat práce.

CoboCards

CoboCards ( http://www.cobocards.com) využívá populárních flashcards, které slouží ke snazšímu a přehlednějšímu učení. Jedná se o stránky, na kterých může být obrázek, text, případně vzorec a které se vztahují k určitému tématu. Student (či učitel studentům) si takto vytvoří vlastní databázi flashcards, ze které se může učit zábavnější formou než jen nudnými výpisky. Právě možnost užít obrázky a hezčí vzhled je jedním ze zásadních motivačních prvků.

Výhodou této služby je také možnost tyto kartičky sdílet s ostatními uživateli, číst je na iPhone či telefonu s Android. Dalším lákadlem může být inteligentní učící algoritmus, který by měl celý proces výuky ulehčit, zautomatizovat a zefektivnit - je založený na tom, že studentovi „podstrkuje" právě ty kartičky, které umí méně, tak dlouho, dokud se je nenaučí. Mimoto zařazuje i známé kartičky pro zopakování. Pokud jste fanoušky této metody učení, pak CoboCards může svým studentům vřele doporučit.

Vyew

Zatímco Udemi je založené na asymetrické komunikaci, kde jedna strana nahraje obsah a druhá jej kdykoli v čase konzumuje, Vyew ( http://vyew.com/s/) nabízí něco zcela jiného. Komunikaci v reálném čase s reálnými uživateli. Podporováno je až pět kamer a tři mikrofony. K dispozici je IM, na který se mohou připojit pozvaní uživatelé, klást otázky, hlásit se, tleskat.

Otěže dění má ale v rukou pedagog. Ten může sdílet svojí stránku s ostatnímu uživateli a to v reálném čase. Na ni může psát, kreslit, vkládat na ní snímky obrazovky, dokumenty a do nich pak něco črtat atp. To vše může doprovodit slovním komentářem. Jedná se tedy o ideální nástroj, kterým lze realizovat distanční výuku, například pro nemocné studenty nebo provádět distanční konzultace. Vaše náčrtky jsou navíc ukládány a můžete je následně dát studentům k dispozici.

Celkové možnosti této aplikace jsou tedy bohaté a jistě je možné jejím prostřednictvím značně inovovat výuku nebo konzultace či doučování. Výhodou je právě dostupná interakce se studenty. Velkým pozitivem je také sada nástrojů, které vám umožní plánovat a spravovat jednotlivé výukové místnosti - například podle tříd nebo osob, což zvyšuje soukromí a zajišťuje potřebnou diskrétnost.

Learn Foreign Languages

Poměrně malá jednoduchá aplikace ( http://imendi.com/) slouží k výuce cizího jazyka. Jako mateřský či známý je brána angličtina a z ní je možné pak překládat jednotlivá slovíčka do španělštiny, italštiny nebo francouzštiny. Podporována je také čeština, takže je možná výuka slovíček anglicko-česká. Můžete si nastavit lekci a jazyk a pak jen k jednotlivým slovíčkům přiřazujete překlady pomocí metody táhni a pusť. Vše rychle a jednoduše. Po každém cvičení se pak objeví tabulka, která sdělí úspěšnost a upozorní na chyby. Jedná se o pěkný doplněk pro výuku cizích jazyků.

ConnectedMind

ConnectedMind ( http://connected-mind.appspot.com/) je nástroj pro tvorbu myšlenkových map. Jeho ovládání je sice trochu těžkopádnější, než bývá u klasických aplikací zvykem, ale přesto nabízí základní paletu funkcí pro práci s těmito objekty. Výsledek je vizuálně zajímavý a téměř vše je možné si poměrně dopodrobna nastavit. K uloženým mapám pak můžete snadno přistupovat a používat je tedy jako jeden z užitečných nástrojů při výuce. Do mapy je možné připojit také poznámky, popisky cest atp.

Závěrem

Nástrojů je k dispozici samozřejmě mnohem více a jsou určené pro všechny věkové kategorie; od první třídy až po gymnázia či univerzitu. Společné mají především to, že nabízejí snadnou často snadnou spolupráci mezi uživateli a snaží se být dostupné odkudkoli. Pokud svojí výuku chcete posunout dále směrem ke studentům a učinit pro ně výuku zajímavější, mohou představovat tyto aplikace zajímavou a perspektivní cestu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Zajímavé aplikace pro Google Chrome ve vzdělávání

# data[].attributes.attachment_link.description
Google Chrome je webový prohlížeč, jehož popularita neustále roste především díky jeho rychlosti a jednoduchosti. Před několika měsíci byl spuštěn Chrome web store. Jak již název napovídá, jedná se o obchod s aplikacemi, které jsou určené pro prohlížeč Chrome i připravovaný operační systém Chrome OS.

# data[].attributes.headline
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 04

# data[].attributes.subject
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 04

# data[].attributes.body
Jak využívat kancelářské aplikace v základních školách, jak pro pedagogy, tak pro studenty. Jelikož sám učím a vedu učitele, tak mě toto téma zaujalo.

BARTLOVÁ, Lucie. Kancelářské programy do základních škol. <em>Metodický portál: Spomocník </em>[online]. 22. 09. 2011, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://spomocnik.rvp.cz/clanek/13775/KANCELARSKE-PROGRAMY-DO-ZAKLADNICH-SKOL.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Čemu učit? J. A. Komenský pravil, že všemu. V našem školství to také tak dnes vypadá. Ale je možné žáky učit všemu? Už jen v oboru ICT bychom to jistě nestíhali ... Nebylo by praktičtější a důležitější naučit děti se učit? Logicky uvažovat? Pracovat a vzdělávat se v širším pojetí? To ale nedělají všichni a ne vždy je to možné.

Stále častěji se setkávám s tím, že většina uživatelů počítačů ovládá (nebo se aspoň snaží J) jeden z mnoha kancelářských balíků. Nejpoužívanější stále bývá Microsoft Office. Ale znám i takové, kteří sice používají open source, ale také se drží jen a jen toho jednoho. To však při dnešním rychlém vývoji ICT není a nebude možné. Nejen, že se připravujeme o možnosti dalšího vzdělávání a zdokonalování, ale také nikdy nevíme, který program bude chtít náš zaměstnavatel používat. V dnešní době, kdy se již využívá také Cloud computingu a online aplikací, je obrovské množství možností.

Na většině základních, ale i středních škol se stále setkáváme POUZE s jedním kancelářským balíkem a navíc většinou od Microsoftu. Někteří proti němu začali bojovat tak, že používají open source aplikaci OpenOffice.org, která je zcela zdarma ke stažení. Tím sice pomáhají k odpoutání se od PLACENÉHO balíku Microsoftu, ale jedou vlastně ve stejných kolejích. Metoda práce jen s jedním programem může vést v nelepším případě k dokonalému ovládání toho jednoho balíku. Ve chvíli kdy výrobce jen trochu změní rozhraní či funkčnost programů, uživatelé mají velké potíže se přizpůsobit. Jako by zakrněli.

Z vlastních zkušeností na základní škole znám negativní i pozitivní reakce na změny v ovládání aplikací. Žáky jsem jeden čas standardně vyučovala v MS Office (v té době verze 2003). Pro větší flexibilitu jsem nějaký čas věnovala také OpenOffice.org. Žáci neměli sebemenší problém se s poněkud odlišným softwarem vypořádat. Pracovali v něm tak jako dříve (vzpomínám, že se někteří z nich pouze ptali, kde je záhlaví a zápatí, které nemohou najít). O mnoho větší problém nastal, když jsme přešli na MS Office 2007. První z negativních reakcí byla už ta, že žáci vůbec v OpenOffice.org pracovat nechtěli. Kladli otázky „Proč musíme pracovat v této náhražce?", „K čemu je to dobrý?". Další problémy nastaly se samotným ovládáním OpenOffice.org. Stále nemohli najít nějaké funkce a zdálo se jim, že se jen zdržují. Byl pro ně velice nepřehledný a komplikovaný. V té chvíli jsem si více než kdykoliv předtím uvědomila, jak je důležité žáky učit flexibilitě.

Určitě bychom si na tento problém zvaný syndrom housete měli dát velký pozor a nejenom v informatice. Některé školy již začaly proti tomuto fenoménu bojovat. Měli bychom svým žákům předvést různé možnosti - různé programy, protože, jak víme, je jich spousty. A jsou si velmi podobné. Některé placené, některé zdarma. Proč tedy upřednostňovat jen jeden a ještě k tomu ten placený?

Pro menší děti by bylo vhodné používat jednodušší programy, které jsou uzpůsobeny jejich věku. Nemusí toho tolik umět. Není žádoucí, aby tyto programy měly přemíru funkcí, naopak. Sama z vlastních zkušeností mohu doporučit WordPad, jenž je součástí Windows. Dále velice povedený OOo4kids (ten je v Aj - což není u menších dětí na škodu, nemyslíteJ? Už tu máme i mezipředmětové vztahy...), ale také Google Docs. Bohužel se můžeme setkat i s negativními názory rodičů, kteří budou chtít, aby se jejich děti učili v tom, co mají doma (myslím, že většina z nich bude mít na mysli MS Office).

Starší žáky je dobré orientačně seznámit se vším, s čím by se v budoucnu mohli setkat (MS Office, OpenOffice.org, Google Docs, Office Web Apps, Feng Office nebo Zoho Office Suite). A nejen s těmito programy - v prostředí dnešního Webu 2.0 je mnoho různých tvůrčích nástrojů. MS Office a OpenOffice.org sice stále patří k nejpoužívanějším, ale zvolna začínají být zastaralé.

Dnes se čím dál, tím více uživatelů orientuje na online balíky, nejčastěji na Google Docs či Office Web Apps (od Microsoftu). Oba tyto balíky jsou v českém jazyce a v základní verzi zdarma. K práci s nimi je potřeba se přihlásit a být online. Velkou výhodou je možnost sdílení. Výhoda i nevýhoda online balíku je taková, že neobsahují všechny funkce, jež jsou běžné u desktopových variant. To ale většině uživatelů pravděpodobně nemusí být na obtíž, ba i naopak.

Co říci na závěr? Uvědomuji si, že realita na českých školách je většinou úplně jiná, než realita technického světa. Rozvoj informačních technologií je však tak rychlý, že jakákoliv stagnace učitele v rozvoji ICT gramotnosti se může negativně projevit na výsledcích jeho práce. Nejenom, že znehodnocuje sám sebe nedostatečným odborným rozvojem, ale klesá též jeho hodnota v očích žáků. Technologie mají přímý vliv na rozvoj jejich globálního a logického myšlení, a to by měl být dobrý učitel schopný ovlivňovat. Kdo ví, kam nás technologie jednou dovedou a na co tudíž musíme být připraveni ...

# data[].attributes.attachment_link.title
Spomocník: Kancelářské programy do základních škol

# data[].attributes.attachment_link.description
Článek shrnuje osobní zkušenosti studentky/učitelky s výukou textových editorů a zahrnuje i současné možnosti využití online aplikací.

# data[].attributes.headline
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 05

# data[].attributes.subject
Kancelářské aplikace v moderním pojetí 05

# data[].attributes.body
Tento článek, je zajímavý pro online výuku. V covidové době jsme ve škole používale různé aplikace a myslím si, že i díky online výuce a takzvanému "homeofficu" se tyto aplikace vyvynuly k dokonalosti. Vyvojáři se rozhodně nenudili a vytvořili kvalitní online prostor a rozhraní pro online schůzky, výuku a jiné potřeby.

ČERNÝ, Michal. V čem provozovat online kurzy pro středoškoláky?. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 29. 04. 2020, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/22462/V-CEM-PROVOZOVAT-ONLINE-KURZY-PRO-STREDOSKOLAKY.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
V předchozím článku jsme se zaměřili na možnosti, kam lze online kurzy na středních školách implementovat, jakým způsobem s nimi v různých didaktických situacích pracovat, a také na některé základní trendy, které se v oblasti online vzdělávání v posledním roce či dvou objevují. V tomto článku se proto pokusíme posunout ještě o kousek dále a téma bychom rádi uchopili praktičtěji. Pokusíme se s drobným technickým i didaktickým scénářem ukázat konkrétní nástroje, ve kterých je možné online kurzy pro středoškoláky tvořit.

Pokusíme se vždy postupovat podle obecného schématu - základní představení, didaktické možnosti, příklady využití. Výběr nástrojů, které budeme níže uvádět, není zdaleka úplný. Vychází spíše z naší zkušenosti s danými nástroji než z požadavku na nějakou velkou úplnost. Pro zájemce o více prostředí je možné odkázat na přehled, který jsme dělali před několika lety se studenty.

Přístup první LMS

Zkratka LMS označuje Learning management system - tedy komplexní aplikaci, která slouží pro správu a řízení výuky. Jejím cílem je nabídnout nějaký širší balíček nástrojů, které jsou přímo se vzděláváním spojené, které může vzdělavatel poměrně snadno aplikovat a nabídnout svým studentům. Velkou výhodou je, že takové řešení se soustředí speciálně na vzdělávání, není tedy třeba si nic speciálně upravovat a lze očekávat, že z potřebných funkcí nebude člověku nic moc chybět.

Jde o řešení, které je v určitém pohledu podobné běžné škole - vzdělávací prostředí je poměrně ostře oddělené od zbytku světa, pro vstup je nutné se přihlásit, každý účastník má jasně definovanou roli a současně se zde pracuje s konkrétními kurzy a předměty. Dle metodiky Školy21 se předpokládalo, že právě toto řešení bude pro školy ideální a většinové, dnešní trendy jsou již (alespoň částečně) jiné a mnoho škol od jednoho LMS ustupuje.

Pokud můžeme posoudit zkušenosti ze zahraničí, velká část středních škol a univerzit, které si to mohou finančně dovolit, volí Canvas, což ale není úplně tradiční LMS. Jde o komplexní balík nástrojů, který umožňuje zpravovat testy, vzdělávací obsah, ale třeba i portfolia ve vizuálně velice pěkném celku. Pokud jsme minule psali, že online kurzy zdůrazňují estetiku, kvalitu zpracování a uživatelskou přívětivost, pak právě Canvas je aplikací, která na tuto složku sází.

Pro ukázku LMS vybíráme dva nástroje, které jsou pro střední školy velice dobře finančně dostupné, totiž Google Classroom a Moodle. Současně platí, že mnoho škol využívá nějaký školní informační systém, jehož součástí nějaká forma LMS je. V takovém případě odpadá poměrně velká nepříjemná práce s přidáváním studentů, nastavováním přístupů a práv. Současně ale jen málokterý systém dosahuje kvalit aplikací Classroom, Moodle nebo třeba zmíněného Canvasu. Velice zajímavé možnosti především pro video kurzy, ale nejen pro ně nabízí i OpenEdx, který je ale bohužel poněkud náročnější na zprovoznění serveru a systémovou administraci.

Google Classroom

Pro většinu uživatelů asi nejsnazším komplexním LMS bude Google Classroom. Aplikace byla původně určená jen pro školy, které vlastnili školní Google Suite, ale již nějaký čas je zdarma k libovolnému účtu od Google. Školní verze samozřejmě nabízí řadu benefitů, jako je centrální správa studentů a jejich snazší zápis do předmětů nebo neomezenou kapacitu na Google disku či snazší sdílení, ale jde to i z běžného účtu.

Celé prostředí je koncipované tak, že obsahuje zeď, na kterou může učitel dávat různé informace - od oznámení, přes úkoly až po zajímavé odkazy. Studenti pak pod nimi mohou diskutovat, odevzdávat cvičení nebo plnit testy. Ty jsou dělané skrze Google Forms, opět ve verzi se školním Google Suit trochu jednodušším způsobem.

Systém se hodí na výuku, která buď očekává model převrácené třídy, nebo jinou kontaktní formu. Asi se nedá úplně počítat s tím, že by bylo možné použít na nějakou dlouhodobou plně distanční výuku, ale díky možnosti rychlé diskuse a interakce se hodí především tam, kde výuka probíhá skutečně z hodiny na hodinu a učitel s prostředím takto pracuje. Velice pěkně funguje odevzdávání úkolů a třeba kombinace kvízů a úkolů může pro mnoho konkrétních aplikací bohatě stačit. Velkou výhodou je, že Classroom nemusíte instalovat a aktualizovat, protože běží pod Google.

Jde o nástroj, který ocení především uživatelé dalších Google služeb (tabulek, prezentací, dokumentů), se kterými je velice pěkně integrovaný. Lze například v libovolném z těchto nástrojů vytvořit dokument a ten nechat všem studentům editovat, anebo jim ho na jedno kliknutí rozkopírovat jako šablonu, se kterou mohou dále pracovat.

Moodle

Je v českých školách asi nejrozšířenější LMS, má českou lokalizaci a většinou si jej školy instalují na vlastní server. Existují ale i hostingové služby, nebo sám Moodle nabízí službu Moodle Cloud. Vlastní instalace je nejlevnější variantou, ale je třeba počítat s nutností neustálých aktualizací, což je obecně největší slabina Moodle. Naopak výhodou může být možnost doplnění základního nástroje o další funkce.

Klíčová je v Moodlu robustnost nástrojů, se kterými můžeme pracovat - není to rychlý ani intuitivní nástroj, ale umí toho skutečně hodně - nesmírně zajímavé varianty testových otázek, nelineární přednášky s povinnými aktivitami, sledování průběhu studia, práci s odznáčky nebo analytiku učení. V tomto ohledu nabízí Moodle určitě nejširší nabídku ze všech nástrojů. Další výhodou je modifikovatelnost celého prostředí, které si lze - pokud máte čas a chuť - velice pěkně doplnit, dle potřeby.

Pokud chceme Moodle ve vzdělávání využívat, pak je možné říci, že se hodí tam, kde máme dobrou představu o struktuře a případně ji umíme pravidelně budovat. Nabízí hezký systém na práci s rozmanitými testy, práci se vzájemnou zpětnou vazbou nebo obecně odevzdávárny úkolů, což může být i pro běžnou výuku velice přínosné.

Velkou výhodou je pevná struktura v týdnech nebo tématech, celý rok je možné si rozložit dopředu, nachystat podklady, odevzdávárny, testy. Především tam, kde chceme dobře strukturovat výuku, je dobrý. Stejně jako na kurzy, které jsou plně distanční. Nevýhodou je poněkud zkostnatělé ovládání, a především určitá rigidnost celého prostředí. I když třeba v mobilní verzi vypadá celé prostředí o mnoho lépe.

Teams a podobná řešení

Zajímavou skupinou řešení jsou kurzy, které se začínají objevovat v době epidemie koronaviru, které nejsou postavené na klasickém LMS, ale využívají prostředí pro týmovou spolupráci. Také ty nabízejí zajímavé možnosti a řešení. To, s čím je možné u takových modelů intenzivně pracovat, je především ona vlastní komunikace a spolupráce. Tedy dvě klíčové kompetence, na které přímo míří možnosti aplikací, jako jsou Teams, Slack nebo třeba Trello a Basecamp. Pokud dokáže učitel právě s tímto důrazem pracovat, může to být pro jeho výuku nesmírně přínosné.

Druhým pozitivním aspektem může být příprava do praxe - zatímco s LMS většina studentů nikdy pracovat nebude, šance, že bude muset zvládnout nějaký nástroj na komunikaci a spolupráci v organizaci, je vysoká. Touto cestou může získávat zajímavé kompetence i směrem k pracovnímu trhu a sobě samému.

Microsoft Teams

Pokud se podíváme na diskusní fóra učitelů, kteří řeší výuku online, zjistíme, že poměrně velký podíl v dotazech či doporučeních má právě Microsoft Teams. Ten je možné získat a provozovat v mírně omezené verzi zdarma nebo sáhnout po jeho variantě se školním účtem, což také doporučujeme. Teams nabízí možnost tvorby týmů (typicky jeden tým - jedna třída nebo předmět), které se mohou dále dělit (po předmětech nebo po tématech). Studenti spolu mohou chatovat, sdílet soubory nebo řešit různé problémy. Výhodou je pěkný nástroj na video konference s možností záznamu a sdílení obrazovky.

Z technických parametrů je třeba zdůraznit, že Teams fungují v rámci celého ekosystému služeb Microsoftu. Očekává se tedy práce s OneNote pro zápisy z hodin (což není vůbec špatný nápad) nebo sdílení souborů přes SharePoint a OneDrive. Pokud chcete s tímto nástrojem skutečně pracovat, lze doporučit maximální migraci di služeb od této americké společnosti. Teams běží jako SaS, takže není třeba nic instalovat, zálohovat nebo se starat o aktualizace.

Didakticky se skvěle hodí na kombinaci video a běžné výuky. Testy je možné dělat ve Forms, což je další nástroj od Microsoftu. Velice zajímavé možnosti pro školní prostředí nabízí již zmíněný OneNote, ve kterém lze snadno sdílet všechny zápisky nejen od učitele ke studentům, ale i mezi studenty samotnými. Lze jej použít jako podporu k projektové výuce.

Slack

Asi nejrozšířenějším korporátním řešením podobného druhu je Slack, který pro školy nabízí 85% slevu. Nabízí velice podobné funkce jako Teams, jen v prostředí, které je výrazně hezčí a přehlednější. Hlavním rozdílem mimo designu je také dobrá integrace s nástroji třetích stran - lze ho dobře kombinovat například s Google nástroji (Google má jen Groups a ty jsou pro podobné aktivity velice nepraktické) a s mnoha dalšími nástroji. Pokud se například ve škole učí programování nebo práce s nějakými speciálními řešeními, má cenu určitě sledovat, zda by nebylo možné Slack použít.

Jinak jsou možnosti podobné jako u Microsoftu - k dispozici je chat, práce s kanály a diskusí v nich, video konference nebo pěkně řešené sdílení souborů. Tento nástroj se tedy hodí tam, kde hledáme řešení pro online komunikaci a spolupráci a současně chceme zachovat stávající aplikace, na jejichž používání jsme zvyklí.

Hledáte ještě nějaké alternativy? Pokud můžeme využít vlastní server, pak určitě stojí za zkoušku Rocket.chat který je open source, případně Zulipchat, který nabízí jen textovou komunikaci (ale hezky podporuje bloky kódu nebo diskuse s rovnicemi), ale můžete ho používat zdarma nebo si ho dát na vlastní server.

Decentralizovaná LMS

Řešení, která byla populární s nástupem konektivistů někdy mezi léty 2007-2010, lze obecně označit jako decentralizovaná nebo distribuovaná LMS. O co v nich jde? Vycházejí z myšlenky, že vzdělávací prostředí je možné a vhodné si skládat jako určitý mashup - najdeme jedno nejlepší prostředí na práci se vzdělávacími materiály, druhé na vzájemné hodnocení, další na testy a na video setkání. Takto vytvoříme mapu toho, co bychom ve výuce potřebovali a můžeme hledat cestu, jak to vše složit dohromady.

Takové řešení má několik výhod - máme k dispozici obecně mnohem lepší nástroje než v případě LMS, s lepšími funkcemi, designem, možnostmi. Současně si skládáme na míru takové řešení, které vyhovuje přesně našim vzdělávacím potřebám v určitém kurzu. Vždy potřebujeme něco jiného, takže takový model umožňuje značnou flexibilitu. Stejně tak jako snadné zapojení novinek nebo nejnovějších trendů.

Na druhou stranu je zde poměrně zřetelný limit. Studenti se musí přepínat mezi velkým množstvím nástrojů, což pro ně nemusí být přehledné ani pohodlné, musí umět ovládat více různých rozhraní, což může být také náročnější. A totéž platí i pro učitele.

V současné době se můžeme setkat s jistou renesancí tohoto přístupu, a to především ve dvou oblastech. Tou první je ad hoc práce, kdy potřebujeme nějaký nástroj pro konkrétní činnost studentů, a nemá smysl implementovat nějaká komplexní řešení. Druhou rovinou návratu je snaha propojit nástroje skrze API a pro organizaci vybrat dvě nebo tři aplikace, které jsou vzájemně propojené skrze notifikace a sdílení dat.

Jak může takové decentralizované LMS vypadat?

Vzdělávací obsah může být například přenesen do Worpdressu nebo na jiné redakční systémy a kurzy mohou fungovat jako webové.

Studenti si úkoly vzájemně hodnotí v Annotate či hypothes.is.

Pro řízení úkolů se používají nástěnky v Trello.

Pro řízení projektové výuky se používá Basecamp.

Pro videokonference se využívá Meet.

Pro sdílení poznámek pracuje s OneNote.

Společnou práci s dokumenty řeší skrze Google Drive.

Tímto výčtem samozřejmě nijak nevyčerpáváme možnosti, které decentralizované LMS nabízí. Jde o často nejrychlejší a nejefektivnější variantu, ale je otázkou, jakou za ni platíme cenu. Zajímavým krokem může být spojení dílčích nástrojů se Slack či Teams, které mají možnost integrace různých automatizovaných chatbotů, které právě s externími zdroji mohou pracovat a reportovat o nich. Druhá varianta, která se poměrně často objevuje u Moodle je embedování nástrojů přímo do jednoho prostředí kurzu - student je stále v Moodle, ale otáčí skrze embed kartičky z Quizletu nebo sleduje video z Meet.

Závěrem

Odpovědět na otázku, jak rychle, jednoduše a v českém prostředí navíc ideálně bezplatně postavit LMS pro střední školu, není snadné. To, co považujeme za zajímavé, je sledovat, jaké technologie zde zůstanou po epidemii, i to, s čím budeme chtít pracovat i v normálních hodinách a v běžně organizované výuce.

Domníváme se, že asi nejméně vhodným nástrojem z celého přehledu je Moodle, který se dobře hodí pro plně distanční výuku, ale do dynamického školního prostředí nezapadá úplně šťastně, především s ohledem na náročnost ovládání. Jeho hlavní devizou jsou ale výborné testy a implementované odevzdávárny na úkoly. Ve školním prostředí je nesmírně problematická jeho aktualizace - staré verze Moodlu jsou velkým bezpečnostním problémem, který musí řešit mnoho škol.

Pokud bychom měli něco doporučit, pak se jako zajímavý nástroj jeví buď Google Classroom, nebo i Teams, které umožňují kombinovat spolupráci, komunikaci a občasnou distanční výuku. Odevzdávárny na úkoly si v nich ale musíte vymyslet nějak separátně. Zdá se, že ideální řešení zatím neexistuje, což by ale nemělo znamenat rezignaci na hledání dobrých řešení nebo omezení chuti experimentovat.

Článek je upravenou verzí textu dostupného ve volně přístupné knize Černý, M. (2020) Design digitálního vzdělávacího prostředí. Brno: Flow.

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: V čem provozovat online kurzy pro středoškoláky?

# data[].attributes.attachment_link.description
Článek popisuje různé možnosti, jak do středoškolského prostředí zapojit technologie, v nichž je možné provozovat online kurz. Jako první skupinu nástrojů uvádí tradiční LMS - Moodle, Classroom, Canvas; druhou zmiňovanou skupinou jsou aplikace sloužící primárně pro komunikaci a spolupráci, jako jsou Teams či Slack. Poslední třetí skupinou jsou tzv.

# data[].attributes.body
Zajímavý článek o formátování buněk v aplikaci Excel. Dle mého názoru velice přínosné.

WOLFOVÁ, Markéta. MS Excel – Formát buněk I. <em>Metodický portál: Materiály do výuky </em>[online]. 08. 10. 2013, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://dum.rvp.cz/materialy/ms-excel-format-bunek-i.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Materiál do výuky

8. 10. 2013 základní vzdělávání

Speciální vzdělávací potřeby

Anotace

Materiál je určen žákům, kteří začínají s výukou ovládání programu MS Excel. Řešením hlavolamu se žáci seznámí se základními úkony, jako je například šířka sloupce, výška řádku, výplň, ohraničení buňky, zarovnání textu a podobně. Jedná se o samostatnou práci se stručnými pokyny, jak problém řešit.

Hodnocení od uživatelů

Materiál nebyl prozatím komentován.

Váš komentář

Pro vložení komentáře je nutné se nejprve přihlásit.

# data[].attributes.attachment_link.title
Materiál do výuky: MS Excel - Formát buněk I

# data[].attributes.attachment_link.description
Materiál je určen žákům, kteří začínají s výukou ovládání programu MS Excel. Řešením hlavolamu se žáci seznámí se základními úkony, jako je například šířka sloupce, výška řádku, výplň, ohraničení buňky, zarovnání textu a podobně. Jedná se o samostatnou práci se stručnými pokyny, jak problém řešit.

# data[].attributes.body
Zde je pokračování článku o formátování buněk v excelu. Dost mi to pomohli při práci s excelem. Samozřejmě vše je také popsáno jednak v modulech u předmětu IT DOVEDNOSTI a například i v lidově řečeno v "googlu". Ale víc pohledů na jedno téma není špatné.

WOLFOVÁ, Markéta. MS Excel – formát buněk II. <em>Metodický portál: Materiály do výuky </em>[online]. 05. 03. 2014, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://dum.rvp.cz/materialy/ms-excel-format-bunek-ii.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Materiál do výuky

5. 3. 2014 základní vzdělávání

Speciální vzdělávací potřeby

Anotace

Materiál je určen žákům, kteří začínají s výukou ovládání programu MS Excel. Řešením hlavolamu se žáci seznámí se základními úkony, jako je například šířka sloupce, výška řádku, výplň, ohraničení buňky, zarovnání textu a podobně. Jedná se o samostatnou práci se stručnými pokyny, jak problém řešit.

Hodnocení od uživatelů

Materiál nebyl prozatím komentován.

Váš komentář

Pro vložení komentáře je nutné se nejprve přihlásit.

# data[].attributes.attachment_link.title
Materiál do výuky: MS Excel - formát buněk II

# data[].attributes.attachment_link.description
Materiál je určen žákům, kteří začínají s výukou ovládání programu MS Excel. Řešením hlavolamu se žáci seznámí se základními úkony, jako je například šířka sloupce, výška řádku, výplň, ohraničení buňky, zarovnání textu a podobně. Jedná se o samostatnou práci se stručnými pokyny, jak problém řešit.

# data[].attributes.body
Článek o počítání v aplikaci excel. Je zde mnoho typů pro pokročilé počítání s tímto editorem. Pod článkem jsou odkazy i na příklady do excelu ke stažení. Dle mého názoru užitečné.

SOKOLÁŘ, Tomáš. Excel a Calc pro pokročilé. <em>Metodický portál: Materiály do výuky </em>[online]. 13. 07. 2009, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://dum.rvp.cz/materialy/excel-a-calc-pro-pokrocile-2.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Na zábavných příkladech si žáci procvičí práci v tabulkovém kalkulátoru, a to zejména použití funkcí ve vzorcích (včetně vnořování funkcí). Jeden příklad je také zaměřen na analýzu již hotového vzorce a procvičení podmíněného formátování buněk. V programu Excel jsou procvičovány funkce ABS, CELÁ.ČÁST, DATUM, DEN, DENTÝDNE, HODINA, KDYŽ, KOMBINACE, NÁHČÍSLO, NYNÍ, MĚSÍC, MINUTA, ROK, ROMAN, SEKUNDA, ZAOKROUHLIT a ZVOLIT. V programu Calc jsou procvičovány funkce ABS, CHOOSE, COMBIN, DATE, DAY, HOUR, IF, INT, MINUTE, MONTH, NOW, RAND, ROMAN, ROUND, SECOND, YEAR a WEEKDAY. V řešení mohou být použity ovšem i jiné funkce, záleží na tvořivosti žáků. Upozornění: V sešitu jsou také listy s řešením. Pokud je nechcete žákům ihned zpřístupnit (například pro kontrolu), je třeba tyto listy vymazat před distribucí sešitu žákům.

# data[].attributes.attachment_link.title
Materiál do výuky: Excel a Calc pro pokročilé

# data[].attributes.attachment_link.description
Na zábavných příkladech si žáci procvičí práci v tabulkovém kalkulátoru, a to zejména použití funkcí ve vzorcích (včetně vnořování funkcí). Jeden příklad je také zaměřen na analýzu již hotového vzorce a procvičení podmíněného formátování buněk. V programu Excel jsou procvičovány funkce ABS, CELÁ.ČÁST, DATUM, DEN, DENTÝDNE, HODINA, KDYŽ, KOMBINACE, NÁHČÍSLO, NYNÍ, MĚSÍC, MINUTA, ROK, ROMAN, SEKUNDA, ZAOKROUHLIT a ZVOLIT.

# data[].attributes.body
Článek a užitečné šablony pro počítání v excelu. Opět přínosné informace pro práci s tabulkovým editorem.

KUCIÁNOVÁ, Hana. Příklady snadno a rychle. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 23. 04. 2008, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/2255/PRIKLADY-SNADNO-A-RYCHLE.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Protože podle svých zkušeností vím, že skutečně platí ono známé „opakování je matka moudrosti", věčně jsem se potýkala s nedostatkem „procvičovacího" materiálu do výuky. V současnosti si už na nedostatek materiálu opravdu nemohu stěžovat.

Objevila jsem totiž možnosti programu Excel, jenž je součástí kancelářského balíku Microsoft Office společnosti Microsoft, na škole bez obtíží dostupného. Mylně jsem se domnívala, že je pro učitele na prvním stupni základní školy celkem neužitečný. To, co ale tento program zvládne, mne velmi překvapilo.

Vytvořila jsem šablony příkladů použitelné na celém prvním stupni základní školy pro všechny základní matematické operace - sčítání, odčítání, násobení a dělení. Nejsem omezena žádným množstvím, program Excel jich může vytvořit „nekonečné" množství.

Popis šablon

Jednotlivé šablony (Excelovské sešity) jsou rozděleny podle základních matematických operací - sčítání, odčítání, násobení a dělení (+ dělení se zbytkem) - viz přílohy.

Pro každou matematickou operaci jsou připraveny (rovnou k tisku) tři listy. Na prvním listu jsou dva sloupečky příkladů bez výsledků. Na druhém listu jsou tytéž sloupečky, s čísly ale různě vynechanými (zde se procvičuje doplňování různých členů v příkladu). Na třetím listu jsou k dispozici příklady i s výsledky, které velmi ulehčí jejich kontrolu. Na listu úvodním si učitel nastaví parametry (do kolika chci počítat, jaký chci, aby byl největší dělitel apod.).

Příklady nové mi vygeneruje klávesa F9. A pokaždé, stisknu-li tuto klávesu, vygeneruje mi program příklady jiné. Je třeba si jen dát pozor na to, abych si předčasně nevygenerovala příklady nové, protože proces je nevratný a k předchozím příkladům se již nemohu vrátit (když např. zjistím, že jsem si zapomněla vytisknout výsledky).

Tipy pro tisk
Budu-li si chtít vytisknout zároveň několik listů sešitu, pak podržím klávesu CTRL a kliknutím levého tlačítka myši označím vybrané listy (dole na jejich záložce), které chci vytisknout. Pak v zadávání podmínek pro tisk zatrhnu tisk aktivních listů.

Využití šablon

Činnost individuální

Každý žák dostane jeden sloupeček příkladů, který vypočítá bez jakéhokoliv omezení.

Vypočítání sloupečku je omezeno časem.

Žák vypočítá pouze polovinu daných příkladů opět bez omezení (tato varianta je zvlášť vhodná pro žáky slabší, s poruchou učení).

Opět s časovým limitem, který můžeme určit sami přímo konkrétně (např. 10 minut), nebo ho odvodit od výkonu prvního žáka ve třídě (bude-li hotov první, ostatní dostanou ještě 5 minut).

Žáci vypočítají příklady a výsledky seřadí vzestupně (sestupně).

Žáci vymyslí na pátý příklad od konce slovní úlohu (zde můžeme zopakovat různé pojmy, např: „hned před", „hned za", vyhledat šestý příklad za polovinou apod.). Pro zopakování mohou žáci např. výsledná sudá (lichá ) čísla vybarvit červeně.

Žáci rozhodnou, který příklad odpovídá zadání slovní úlohy, kterou budou mít na tabuli.

žáci barevně vyznačí všechny výsledky, které jsou násobky čísla osm apod.

Učitel jistě využije šablony i ke hrám - např. „Myslím si číslo" (Myslím si číslo, když k němu přičtu číslo 50, dostanu číslo 100. Jaké jsem si myslel číslo? - lze aplikovat na všechny matematické operace). Žáci si při této hře s chutí zahrají na „pana/paní učitele/učitelku a zde je velká šance i pro slabší žáky.

Činnost skupinová

Žáci ve skupině dostanou nastříhané příklady, doplní výsledky a mohou mít další úkoly (podobně jako u činnosti individuální). Aby žáci byli seskupováni náhodně, lze příklady dopředu označit, pak rozdat, žáci se rozdělí do skupin podle označeného.

Žáci mají za úkol složit zcela rozstříhané příklady zase dohromady (zde je třeba zvážit, kolik příkladů je vhodné žákům zadat - dle jejich momentální úrovně a stupně procvičení dané látky, pak je také nutné vybrat takové příklady, aby řešení bylo jen jedno).

Učitel vybere skupině příklad, na který vymyslí slovní úlohu. Tu pak předají další skupině, která ji vyřeší.

Dvojice žáků obdrží sloupeček příkladů, který si rozpůlí. Každý vypočítá svoji část a následně si příklady vymění a provedou kontrolu správnosti (velmi užitečné cvičení na hledání chyb).

Hodnocení práce

Důležitým prvkem pro udržení efektivity práce je časté střídání forem práce a z velké části motivace. Chuť k další činnosti jistě dodá „hmatatelná" odměna za dobře vykonanou práci. Menší děti (první, druhá třída) jsou nadšené z každého obrázku, tiskátka do deníčku či červeného puntíku vedle svého jména na nástěnce (získat takovouto odměnu se víceméně daří všem). U těch starších (třetí až pátá třída) nám to komplikuje míra nadání a různé poruchy učení, chování a v neposlední řadě i neobyčejný smysl pro spravedlnost (jak to, že on dostal jedničku, když ...). Najít proto „zlatou střední cestu" je někdy dost obtížné.

Velmi se mi osvědčil systém zlatých a stříbrných jedniček, které žáci dostávali do žákovských knížek (o přestávkách si je pak s nadšením přepočítávali - toto je realizovatelné jen za předpokladu, že nedostávají jen dvě známky za týden) a školní soutěže o nejlepšího žáka měsíce (kratší časové úseky jsou více motivující) a celého školního roku (zde měli velkou příležitost i ti „slabší", protože se mohlo hodnotit naprosto cokoliv, co učitele napadlo pro to, aby ti slabší byli povzbuzeni).

Možnosti hodnocení šablon

Vypočítání sloupečku nebude nijak omezeno - dobré výsledky mohu ohodnotit známkou do žákovské knížky nebo bodem do školní soutěže (zde mohu hodnocení rozšířit - např. za tři a dvě chyby získá žák jeden bod do soutěže, za jednu chybu získá dva body a bezchybné řešení si zaslouží body tři - tím máme motivaci i pro ty slabší).

Vypočítání sloupečku omezím časovým limitem - mohu pak pět nejrychlejších ohodnotit známkou (za předpokladu správného řešení), další pětice může získat bod do soutěže.

Nadaným žákům můžeme nabídnout další sloupeček s příslibem bodu do soutěže, budou-li výpočty správné.

Další motivací pro nadané žáky je nanejvýš zodpovědná práce - kontrolovat výkony spolužáků, kterým výpočty trvaly déle než jemu samému. Provede-li ji žák dobře, může být ohodnocen např. bodem do soutěže nebo něčím, co je pro žáky odměnou (zapisování bodů do tabulky, ten den jít jako první na oběd, být šatnářem apod.) Samozřejmě ti, kteří byli rychlí a měli vše dobře, mohou kontrolovat další „pod sebou".

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Příklady snadno a rychle

# data[].attributes.attachment_link.description
Jak si vytvořit materiál k procvičování základních matematických operací „kliknutím na jednu klávesu".

# data[].attributes.body
Zajímavý článek a webinář na téma moderníh aplikací v balíčku Microsoft Office. Je to zajímavý popis všech aplikací od MS Windows, zejména teda balíčku Office.

KOTLAS, Miroslav. Moderní aplikace ve Windows II. <em>Metodický portál: Webináře </em>[online]. 07. 03. 2019, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://webinare.rvp.cz/webinar/244/>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Již podruhé se setkáme s Miroslavem Kotlasem a projdeme si spolu zajímavé volně dostupné aplikace pro operační systémy Windows 10, ale také si shrneme možnosti nákupu aplikací školou nebo jednotlivcem. Webinář tematicky spadá do Týdne otevřeného vzdělávání.
Anotace setkání:

Setkání navazuje na předchozí webinář o moderních aplikacích ve Windows. V tomto díle si stručně shrneme možnosti nákupu aplikací jednotlivcem i školou a podíváme se na celou řadu dalších aplikací. Webinář je určen všem, kteří využívají PC nebo tablet s operačním systémem Windows 10 a chtějí svou výuku obohatit o nové možnosti. Na své si přijdou jak učitelé těch nejmenších tak učitelé na středních či vysokých školách.

Cíle setkání

Seznámit se s možností využití moderních aplikací v operačním systému Windows 10.

Naučit se pracovat s Windows Store (vyhledávat a instalovat si další vlastní aplikace).

Představit Microsoft Store pro vzdělávání. Ukázat možnost nakupování aplikací pro celou školu.

Na konkrétních příkladech si ukázat vybrané zajímavé aplikace (zdarma i placené).

Komu je setkání určeno:

učitelům prvního i druhého stupně základních škol a učitelům všech typů středních škol, kteří by si rádi sami nainstalovali nové aplikace a oživili jimi svou výuku

IT administrátorům, kteří se chtějí naučit pracovat s Microsoft Store pro vzdělávání a hromadně nasazovat aplikace

vedení školy

Lektor:

Mgr. Miroslav Kotlas - učitel na Gymnáziu Česká v Českých Budějovicích (Microsoft Showcase School). Koordinátor Vzdělávacího centra Microsoft pro Jihočeský kraj. Několik let aktivně spolupracuje s Microsoftem, školí učitele na moderní technologie. Aktivně se zajímá zejména o využití Minecraft: Education Edition ve výuce hlavně informatiky (programování). Ve škole se studenty využívá Office 365, Malování 3D, PowerBi a další produkty z balíku Office 365.
Ve volném čase se převážně věnuje rodině a synovi Matyášovi. Zbyteček volného času tráví na fotbalovém trávníků.
Certifikace: Microsoft Office Master 2016, MCE, MTA

Užitečné odkazy (postupně doplníme):

Potvrzení o účasti

Podmínkou získání potvrzení o účasti na webináři je přihlášení k vašemu účtu na Metodickém portálu RVP.CZ před vstupem do živého vysílání a účast na webináři v délce alespoň 45 minut. Pokud nemáte účet, zaregistrovat se můžete zde. Při splnění těchto podmínek bude po skončení webináře potvrzení o účasti dostupné ke stažení na stránce konkrétního webináře. Potvrzení je možné si stáhnout i zpětně, avšak nejdříve u webinářů, které probíhaly od května 2021. Za zhlédnutí záznamu webináře se potvrzení o účasti nevystavuje. Namísto něj je možné získat Potvrzení o zhlédnutí záznamu webináře. Pro získání pozvrzení o zhlédnutí záznamu je nutné být přihlášen/a k uživatelskému účtu na RVP.CZ a přehrát si celý záznam (není nutné záznam vidět celý najednou, systém ukládá informaci o poslední přehrávané části a umožní vám navázat ve sledování, kde jste přestali).

# data[].attributes.attachment_link.description
Již podruhé se setkáme s Miroslavem Kotlasem a projdeme si spolu zajímavé volně dostupné aplikace pro operační systémy Windows 10, ale také si shrneme možnosti nákupu aplikací školou nebo jednotlivcem. Webinář tematicky spadá do Týdne otevřeného vzdělávání.

# data[].attributes.body
Článek o citačních managerech. Velice prospěšné. Jak používat citace a kde je nalézt. Pro mě velice přísnosné téma.

ČERNÝ, Michal. Zajímavé nástroje na práci s textem – citační manažery. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 18. 10. 2021, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/22900/ZAJIMAVE-NASTROJE-NA-PRACI-S-TEXTEM-CITACNI-MANAZERY.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Citační etika, práce se zdroji a schopnost citovat patří nepochybně mezi klíčová témata informační gramotnosti a dnes jim ve školách věnujeme stále více prostoru. A nutno říci, že oprávněně, jde totiž o akademickou dovednost, která je při přechodu mezi střední školou a univerzitou zcela zásadní. Pokud student nezvládne citovat, může se dostat už během prvních týdnů na univerzitě do velice nepříjemné situace, protože bude označený za plagiátora.

Cílem tohoto článku nebude analýza různých citačních stylů a zvyklostí, ale pokusíme se opět zaměřit na nástroje, které usnadňují práci s textem, tentokráte v rovině vlastní tvorby, tedy především na různé citační manažery.

Jak fungují citační manažery

Abychom mohli dobře pochopit, o co se jedná, musíme upozornit na několik důležitých věcí. Předně citační manažery jsou nástroje, které se snaží organizovat citační záznamy, tedy strukturované informace o dokumentech, které máme v plánu citovat nebo jsme citovali. Tím, že je existuje více norem (APA, MLA, ČSN-ISO, IEEE), není práce s citačními záznamy jednoduchá, protože je nelze snadno kopírovat mezi různými texty a tvářit se, že se nic neděje.

Cílem citačních manažerů tedy - mimo organizaci záznamů - je 1) generovat citace dle určité normy a 2) nebýt závislý na konkrétním způsobu citování. Obecně proto funguje tak, že jednotlivé informace o dokumentu jsou uložené v nějaké datové struktuře (jednoduše například v XML souboru, který umí popsat, co je název knihy a co jméno autora) a podle jednotlivých norem se pak vygenerují konkrétní záznamy. Do citačního manažeru je proto obvykle možné importovat citační styly, což jsou přesné formální předpisy, jak má citační záznam vypadat.

Například: chceme citovat článek od autorů Radima Šípa a Vlastimila Švece, který se jmenuje Pojetí tacitních znalostí v paradigmatu sjednoceného pole a vyšel v časopise Pedagogická orientace v čísle 23/5 v roce 2013 na stranách 664-690. Pak citační záznam může vypadat například následovně:

Podle MLA: Šíp, Radim, and Vlastimil Švec. "Pojetí tacitních znalostí v paradigmatu sjednoceného pole." Pedagogická orientace5 (2013): 664-690.

Podle APA: Šíp, R., & Švec, V. (2013). Pojetí tacitních znalostí v paradigmatu sjednoceného pole. Pedagogická orientace, 23(5), 664-690.

Podle ČSN-ISO 690: ŠÍP, Radim; ŠVEC, Vlastimil. Pojetí tacitních znalostí v paradigmatu sjednoceného pole. Pedagogická orientace, 2013, 23.5: 664-690.

Všimněme si, že se jednotlivé záznamy liší v tom, kde mají rok vydání, jak uvádějí jména i číslo časopisu. Takových norem jsou stovky a v našem případě by bylo možné ještě každý záznam variovat o doplněné DOI.

DOI je digitální identifikátor dokumentu, který umožňuje ho na jedno kliknutí dohledat, má tedy stejnou funkci jako běžné URL u webových stránek. Výhodou DOI je, že se články podle něj nejen snadno vyhledávají, ale také je možné z nich většinou vyzískat alespoň základní informace pro citační manažery. Aby nebyla situace v oblasti tvorby citačních záznamů tak tristní, existují formáty, které umožňují tyto bibliografické záznamy ukládat tak, aby se snadno přenášely mezi jednotlivými nástroji nebo importovaly do citačního manageru. Tyto formáty jsou nejčastěji BibTeX, EndNote nebo RefMan či RefWorks, případně nějaký XML formát. Podobně jako DOI, byť ne tak efektivně, lze využít také ISBN u knih, případně ISSN u časopisů.

Ukázka záznamu výše odkazovaného článku ve formátu BibTeX:

@article{vsip2013pojeti,

  title={Pojet{\'\i} tacitn{\'\i}ch znalost{\'\i} v paradigmatu sjednocen{\'e}ho pole},

  author={{\v{S}}{\'\i}p, Radim and {\v{S}}vec, Vlastimil},

  journal={Pedagogick{\'a} orientace},

  volume={23},

  number={5},

  pages={664--690},

  year={2013}

}

Cílem citačních manažerů je, aby si člověk nemusel pamatovat jednotlivé citační normy, ručně vytvářet jednotlivé záznamy nebo je přepisovat. Stačí si je jednou vložit (ručně nebo skrze zmiňované formáty) do systému a pak vždy jen vybrat, co chceme citovat a v jaké normě, případně snadno vytvářet celé seznamy citované literatury.

V informační vědě je pak poměrně zajímavou oblastí bibliometrie, která se mimo jiné zaměřuje na oblast citačního chování. V předchozích dílech seriálu jsme se zaměřovali na nástroje, které umožňují analyzovat text. Pěkné cvičení, byť spíše pro publikující učitele, může být do systému vložit po složkách reference z určité doby a pak sledovat proměnlivost trendů v oblasti citované literatury (například lze takto snadno ukázat, že autor měl „heideggerovské období", že se věnoval více historii a méně zeměpisu atp.).

Rádi bychom zmínili - alespoň krátce - některé další zajímavé funkce citačních manažerů. Umožňují většinou si k jednotlivým položkám literatury dělat poznámky (typicky výpisky, co z daného zdroje přesně citujeme), případně pracovat s tagy. Jde tedy o pomoc nejen při generování citací nebo při rychlém převodu citací mezi normami, ale také o určité centrum výpisků a znalostí, které umožňují snadno s literaturou později pracovat.

Podobně si člověk pomocí tagů může vytvářet různé kolekce zdrojů, které v určitých textech používá pravidelně, anebo mu tagy mohou pomoci s tříděním zdrojů podle toho, do jaké části práce chce daný odkaz začlenit.

Poslední dvě funkce, na které bychom rádi upozornili, ale nemají je všechny citační manažery, představují možnost týmové spolupráce na budování literárních záznamů, takže lze mít jednu sdílenou složku s dalšími uživateli, a ti do ní přidávají zdroje, které jsou k tématu relevantní, třeba s vhodnými popisky a tagy. V tomto ohledu umožňují efektivní kolektivní vyhledávání a inspiraci ještě před vlastním psaním, nebo během něj.

V neposlední řadě některé nástroje umožňují generovat citace přímo z článku, který si uživatel prohlíží, nebo webové stránky. Pokud nemáte velké štěstí na vědecké články, které jsou popsané pečlivě, tak záznam úplný nebude, ale většinou to významným způsobem usnadní proces tvorby citačního záznamu, nebo umožní rychlé uložení neúplného záznamu na pozdější zpracování, pokud je autor zrovna v procesu psaní, který nechce za žádnou cenu přerušit.

Zotero

Pravděpodobně pro školu nejběžnějším nástrojem, který se pro správu citací používá, je bezplatný open source nástroje Zotero. Základem je klasická instalovaná aplikace, ve které je možné spravovat publikace. Buď tak, že je ručně přidáváme, nebo pomocí hromadného importu skrze běžně dostupné formáty. Import je velice rychlý, zabere do vteřiny času, takže se vyplatí stahovat citační záznamy z webu než je přepisovat, pokud jsou tedy k dispozici.

Jednotlivé záznamy jsou organizovány do složek, ke každé z nich je pak možné nastavit sdílení. U jednotlivých položek lze vyplnit povinné i volitelné údaje, dále tagy a obsáhlejší poznámky. Nad všemi těmito záznamy lze vyhledávat, což je oproti běžnému vkládání citačních záznamů přímo do textu velice pohodlné.

Zotero má velkou výhodu v tom, že díky otevřenosti disponuje obrovskou databází jednotlivých citačních stylů, které do něj lze snadno importovat. Do hodiny informatiky může být zajímavým cvičením tvorba vlastního citačního stylu, která není těžká, ale názorně demonstruje to, jak se slovně zachycená forma obtiskuje do datové struktury. Dohromady jde o jedno z nejhezčích úvodních cvičení zaměřených na XML. Celkem je hotových citačních stylů asi 8 100.

Aby se Zotero dobře a pohodlně používalo, disponuje pluginy do MS Word a LibreOffice Writter, které jsou nápomocné během samotného psaní. Tento zásuvný modul do Wordu je ale současně asi jednou z nejbolestivějších částí celého nástroje - málokdy funguje na poprvé, a často proto vyžaduje restart, než začne pracovat. Druhou užitečnou funkcí je import dat z webového prohlížeče skrze doplněk pro Chrome či Firefox.

Další nástroje

Další nástroje jako alternativu k Zotero uvedeme jen výčtově, protože se domníváme, že oproti němu budou tvořit u uživatele spíše alternativy:

CitacePro - česká aplikace, která má svoji základní verzi zdarma, ale za pokročilejší nástroje (plugin do Wordu, výběr více citačních stylů) je třeba si buď zaplatit, nebo využít institucionální licenci (pokud máte štěstí). Velkou výhodou je české prostředí a příjemný design, dobré dohledávání položek dle DOI nebo ISBN a využívání citačních záznamů od ostatních uživatelů. Vývojáři dlouhodobě spolupracují s knihovnami, což může představovat cestu za ziskem placené verze.

Mendeley Reference Manager - v sobě kombinuje citační manažer a sociální síť. Snaží se budovat repozitáře zdrojů k projektům, spravovat vlastní citace a odkazy na literaturu. Stejně jako u Zotero je možné zde ukládat k záznamům plné texty dokumentů. Velkou výhodou oproti Zotero je velice pěkný grafický design.

Polar - nabízí zajímavý pohled na to, jak lze integrovat citační manažer a anotační nástroj. Díky tomu se lze snadno dostávat na přesná místa, která citujeme, připomínat si jejich kontext a význam. K dispozici je bezplatná verze. Systém je z hlediska školního využití zajímavý v tom, že podporuje různé nástroje pro učení, třeba flashcards.

EndNote - placená aplikace byla dlouho vnímaná jako základní referenční příklad citačního manažeru, ale její obliba postupně klesá. Důležitá je z hlediska standardizace metadatových formátů, ve kterých jsou ukládány jednotlivé citační záznamy.

Z dalších aplikací je možné uvést software Qiqqa, který umí anotovat PDF soubory, klasicky orientovaný JabRef nebo na práci s širokým kontextem a myšlenkovými mapami založený TheBarin. Nabídka jak placených, tak bezplatných nástrojů je velice široká a vždy záleží na tom, co bude konkrétní školní prostředí potřebovat.

Rádi bychom upozornili ještě na jeden nástroj, který je pro citační manažery nesmírně užitečný, totiž na Anystyle.io. Aby citační manažer rozpoznal citační záznam, potřebuje vědět, co která část znamená. Pokud si ale člověk citace jen tak kopíruje do textu (třeba z Google Scholar, který je ale negeneruje vždy správně), nastává problém, jak je dostat do aplikace. A právě to umí tento nástroj. Uživatel mu nahraje své bibliografické záznamy (deklarovaně až tisíc, nám se nepovedlo více než tři sta), aplikace je „rozkrájí" do jednotlivých záznamů a exportuje. Pak už je přidání citačních záznamů do Zotera otázkou pár vteřin. Na námi testovaném vzorku asi sedmi set referencí byly chyby v rozpoznání záznamu pod jedno procento. Jde o nesmírně užitečný nástroj, který umožňuje přechod k citačnímu manažeru od „citací na divoko".

Závěr

Citační manažery umožňují rychle a poměrně pohodlně pracovat s citacemi v různých stylech a podobách, ale především vedou studenty k tomu, že jde o činnost vyžadující určitou pečlivost, systematičnost, péči a pozornost. Větám o zapomenutém odkazu na literaturu nebo uvozovkách v textu dnes věří (a ponechme stranou, zda oprávněně, či nikoliv) jen málo kdo.

Zotero (případně Polar a další nástroje) umožňují tuto činnost do značné míry automatizovat a učinit pohodlnější. Práce s nimi by měla být vnímána se stejnou důležitostí, jako je znalost stylů ve Wordu nebo automatické generování obsahu, tady jako esenciální záležitost u tzv. akademických dovedností při práci s textovým procesorem, které studenti budou nutně potřebovat při přechodu na vysoké školy.
Článek vznikl jako součást řešení projektu Platforma pro transfer znalostí: informační gramotnost pro středoškoláky v otevřeném mash-up virtuálním učebním prostředí (TIGUP) podpořeného TA ČR - kód projektu TL02000040. Web: https://kisk.phil.muni.cz/onlife.

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Zajímavé nástroje na práci s textem - citační manažery

# data[].attributes.attachment_link.description
Příspěvek se zaměřuje na to, co jsou a jakým způsobem fungují citační manažery, tedy aplikace pro správu a zpracovávání bibliografických záznamů. Soustředí se především na práci s aplikací Zotero a na její význam ve středoškolské výuce.

# data[].attributes.body
Zd eje článek o autorských prácech pro učitele. Dá se ale použít i jako všeobecný přehled o autorských prácech, které jsou velice důležité při používání citací.

DANIELISOVÁ, Tereza. Praktické otázky z autorského práva pro učitele. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 04. 11. 2011, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/14419/PRAKTICKE-OTAZKY-Z-AUTORSKEHO-PRAVA-PRO-UCITELE.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ráda bych v tomto článku využila své zkušenosti z přednášek o autorském právu pořádaných pro učitele a odpověděla jím na některé často se opakující otázky. Nutno říci, že právě na ty nejčastěji se opakující otázky nelze dáti žádnou jednoznačnou odpověď, snad právě proto se stále vracejí. Než se však dostaneme ke konkrétním problémům, bude třeba probrat trochu teorie.

Základní normou autorského práva je Autorský zákon č. 121/2000 Sb. (dále jen AZ), v něm tedy budeme hledat odpovědi na naše otázky především. Autorské právo obecně zahrnujeme do oblasti práva občanského. Pokud tedy AZ neupravuje nějakou konkrétní oblast, například způsob sjednávání smluv, budeme hledat v Občanském zákoníku.

Právo autora k jeho autorskému dílu se nazývá autorským právem subjektivním. Toto právo vzniká okamžikem, kdy je dílo jakýmkoli vnímatelným způsobem vyjádřeno. Jde tedy o zcela neformální ochranu - k tomu, aby bylo dílo chráněno, není třeba žádné registrace, jako je tomu třeba u patentů. Dílo dokonce ani nemusí být vyjádřeno nijak trvale, stačí, když si skladatel hudbu třeba jen přehraje na klavíru.

Které podmínky je tedy třeba naplnit, aby bylo dílo dílem autorským? Především musí jít o dílo umělecké či vědecké, které je nějakým způsobem jedinečné - platí tedy, že pokud vznikla dvě naprosto shodná díla, buď nejde o díla autorská, nebo je jedno z nich plagiát. Na druhou stranu ovšem nezávisí na umělecké hodnotě díla, i dětské kresbičce poskytuje zákon stejnou ochranu jako dílům velkých mistrů. Autorské dílo musí být výsledkem tvůrčí duševní činnosti člověka, a jak už jsme říkali výše, musí být vyjádřeno v nějaké vnímatelné podobě (není však třeba, aby bylo také skutečně vnímáno).

Autorský zákon též příkladmo vyjmenovává, co autorským dílem není. Jde o námět díla, denní zprávu, myšlenku, postup, princip, metodu, objev, vědeckou teorii, matematický vzorec, statistický graf nebo jiný podobný předmět sám o sobě. Důležité je zde ono „sám o sobě". Denní zpráva sama o sobě autorským dílem není, ale novinový článek o této zprávě napsaný již samo sebou autorským dílem je, a tak to platí i pro ostatní vyjmenované předměty. Ve skutečnosti jde o výčet spíše informativní a možná matoucí, neboť jde pouze o takové předměty, které nenaplňují definici autorského díla, chybí jim ono umělecké či vědecké ztvárnění nebo prvek jedinečnosti.

Autorem tedy vždy musí být fyzická osoba, není však třeba, aby tato osoba měla způsobilost k právním úkonům. Jinak řečeno, autorem se může stát malé dítě, autorství nebrání ani mentální postižení. Jiná je otázka nakládání s dílem, k tomu již samozřejmě autor způsobilost k právním úkonům potřebuje, a v opačném případě za něj bude jednat zákonný zástupce.

Nyní pár slov k obsahu autorského práva. Práva autora se dělí na práva osobnostní a majetková. Osobnostními právy autora jsou tato: právo rozhodnout o zveřejnění díla, právo osobovat si autorství a právo na nedotknutelnost díla, zejména právo udělit svolení k jakékoli změně nebo jinému zásahu do svého díla. Je-li dílo užíváno jinou osobou, nesmí se tak dít způsobem snižujícím hodnotu díla (§ 11 AZ).

Z hlediska uživatelů nejdůležitějším autorovým majetkovým právem je právo dílo užít. První odstavec § 12 AZ, který toto právo upravuje, si zde dovoluji ocitovat v plném znění: „Autor má právo své dílo užít v původní nebo jiným zpracované či jinak změněné podobě, samostatně nebo v souboru anebo ve spojení s jiným dílem či prvky a udělit jiné osobě smlouvou oprávnění k výkonu tohoto práva; jiná osoba může dílo užít bez udělení takového oprávnění pouze v případech stanovených tímto zákonem." Ačkoli pro právnickou veřejnost je pojem užití díla poměrně jasně definovaným pojmem, domnívám se, že laikům působí při výkladu zákona stále jisté obtíže. Užití díla z hlediska autorského zákona totiž neznamená užití pro osobní potřebu (s určitými výjimkami). Hovořím-li tedy o užití díla, nemám tím na mysli to, že si někdo v klidu domova přečte knihu či pustí film, neboť tak smí kdokoli činit i bez souhlasu autora. Dílo lze užít v hmotné podobě (například rozmnožením, vystavením, půjčením, pronajmutím či prodejem) nebo v podobě nehmotné - sdělováním díla veřejnosti (například živým provozováním díla nebo vysíláním).

Za jakých okolností tedy může běžný uživatel užít dílo?

Vždy, pokud má souhlas autora nebo jiného nositele autorských práv, který takový souhlas může udělit. Souhlas k užití díla se poskytuje licenční smlouvou, která může být i ústní a za určitých okolností se obě strany smlouvy ani nemusí navzájem poznat - viz licence Creative Commons.

Pokud je dílo ve veřejném zájmu vyloučeno z ochrany, seznam takových děl upravuje § 3 AZ. Jde o úřední díla, jako jsou právní předpisy, kroniky, státní symboly a podobně, a výtvory tradiční lidové kultury.

Jde-li o dílo již volné, tedy takové, u kterého uplynula doba trvání majetkových práv. Pokud není stanoveno jinak, trvají majetková práva po dobu autora života a 70 let po jeho smrti. Budete-li tedy chtít žákům předčítat Babičku Boženy Němcové na pokračování, z hlediska Autorského zákona vám v tom nic nebrání.

V případech tzv. volných užití, které vlastně nejsou užitím ve smyslu autorského zákona. Já vím, pojmosloví se nám zde trochu zamotává. Jde o užití pro osobní potřebu fyzické osoby, jehož účelem není dosažení hospodářského prospěchu.

V případech bezúplatných zákonných licencí, to znamená v takových případech, kdy zákon užití bez souhlasu autora výslovně dovoluje.

Po ujasnění několika základních pojmů, o které jsem se pokusila výše, je čas podívat se na některé konkrétnější otázky. Nejrůznější dotazy se pravidelně týkají citací, ať už při vyučování či při publikování vlastních textů. Tázající však bohužel často očekávají jednoznačné odpovědi (Kolik procent textu lze ještě považovat za citaci?), které bohužel nelze poskytnout. Každá situace je jiná a každou je třeba posuzovat podle konkrétních okolností. Je nutné respektovat vzájemný vztah mezi dílem, z něhož je citováno, a dílem, v němž se cituje, a citovat pouze v rozsahu vyžadovaném konkrétním účelem. Vždy je nutno uvést jméno autora, název díla a pramen. Lze citovat pouze zveřejněná díla, výjimka se nevztahuje na počítačové programy. Citace zahrnujeme pod pátý bod předchozího výčtu, tj. jde o zákonem dovolené užití.

Autorský zákon zná tři druhy citací (§ 31 AZ):

Malá citace umožňuje užít výňatky (nikoli tedy celá díla, ani drobná) z děl jiných autorů ve svém díle. Nezáleží na účelu provedené citace, ale výsledek musí splňovat znaky díla popsané výše.

Velká citace je trochu širší z hlediska rozsahu citace, je však omezena účelem. Citovat lze i drobná celá díla (obrázky, básně), a to pouze pro účely kritiky nebo recenze, vědecké či odborné tvorby. Výsledek nemusí splňovat znaky díla, ač většinou bude.

Výuková a výzkumná citace je opět širší z hlediska rozsahu citace a užší z hlediska účelu. Tímto způsobem lze citovat celá díla, nikoli jen drobná, a to jen při vyučování pro ilustrační účel nebo při vědeckém výzkumu. Způsobem užití díla však nemusí být jen přednes, ale i jiné způsoby přicházející při vyučování v úvahu, například vystavení. V rámci této citace by tedy bylo možné promítnout i filmové dílo, pokud ovšem takové užití obstojí vedle samotného vyučování. Je-li audiovizuální dílo promítáno samo o sobě, bez doplňujícího výkladu a vazby na probíranou látku, jde o užití, ke kterému je třeba souhlas nositele autorských práv (v tomto případě nejčastěji českého distributora filmu). Účelem výukové a výzkumné citace nesmí být dosažení hospodářského prospěchu, čemuž však samozřejmě nebrání, pokud vyučující dostane za svou práci plat, neboť ten by jistě dostal, i kdyby konkrétní dílo necitoval, a samotné užití díla zde tedy nesměřuje ke zvětšení majetku uživatele.

Jednou z dalších zákonem povolených výjimek, která může být pro školy užitečná, je užití díla při školních představeních, v nichž účinkují výlučně žáci, studenti nebo učitelé školy. Za těchto okolností je též možné užití díla jiných autorů bez jejich souhlasu, ovšem pouze pokud se tak neděje za účelem dosažení hospodářského prospěchu.

Další drobnou zastávku bych ráda učinila u rozmnožování učebnicových textů. Jak jsem již poznamenala výše, pro svou osobní potřebu si každý může pořídit kopii jakéhokoli zveřejněného autorského díla. V případě tiskových rozmnoženin tak může učinit i právnická osoba pro své vnitřní potřeby či jedna osoba na objednávku druhé, pokud řádně zaplatí odměnu specifikovanou v § 25 AZ. Žáci si tedy mohou na doporučení učitele rozmnožit potřebnou část učebnice, a mohou tak učinit například i ve školní knihovně.

Pokud však bude vyučující pro potřebu žáků rozmnožovat učebnicové texty a tyto jim rozdávat, půjde již o neoprávněný zásah do autorského práva. Takové konání totiž může mít značný dopad na trh s danou učebnicí, pravděpodobně bude ukusovat z jediného trhu, který daná učebnice má, a omezovat tak případné příjmy autora. Jak vidno, hranice dovoleného a nedovoleného je zde velmi tenká.

Posledním drobným tématem, u kterého se nyní zastavíme, je užití školních děl. Školní dílo je takové, které bylo vytvořeno žákem nebo studentem ke splnění školních nebo studijních povinností vyplývajících z jeho právního vztahu ke škole. Škola ovšem nemůže s takovým dílem nakládat volně, smí jej užít jen k výuce nebo k vlastní vnitřní potřebě, případně může žáka nebo studenta žádat o souhlas s uzavřením licenční smlouvy o užití takového díla za obvyklých podmínek. Pokud by žák či student takový souhlas odmítl poskytnout, může se škola domáhat nahrazení chybějícího souhlasu u soudu. Než tedy škola přistoupí k uspořádání veřejné výstavy školních děl, doporučuji obstarat si alespoň ústní souhlas autorů či jejich státních zástupců k takovému užití díla.

Jsem si plně vědoma toho, že vzhledem k rozsahu článku nemohlo být téma autorských práv ani zdaleka vyčerpáno, snad ale článek poskytl alespoň užitečný náhled do problematiky.

JUDr. Tereza Danielisová, 17. října 2011

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Praktické otázky z autorského práva pro učitele

# data[].attributes.attachment_link.description
Článek JUDr. Danielisové přináší pedagogům stručný úvod do autorského práva s přihlédnutím k potřebám učitelské praxe.

# data[].attributes.body
Jak se dá použít umělá inteligence v citacích. Na co si dát, ale pozor. Užitečný pomocník nebo práce navíc?

MAŠEK, Jaroslav. Kdy a jak citovat AI podle MLA. <em>Metodický portál: Spomocník </em>[online]. 07. 04. 2023, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://spomocnik.rvp.cz/clanek/23452/KDY-A-JAK-CITOVAT-AI-PODLE-MLA.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dne 1. 12. 2022 vstoupila v platnost nová citační norma ČSN ISO 690:2022 obsahující pravidla a příklady citování nových formátů, např. z oblasti sociálních sítí, uměleckých artefaktů, archiválií, rukopisů aj. [1] To, co bychom ale v současnosti asi potřebovali nejvíc, tj. pravidla a příklady citování umělé inteligence, tam ovšem chybí. Je to patrně dáno mimo jiné i nešťastným načasováním tohoto vydání, které spatřilo světlo světa pouhý jeden den poté, co společnost Open AI představila světu ChatGPT. A tak se asi brzy dočkáme nové verze, která formáty generativního AI už zahrnovat bude.

Návrh nové normy 2023 by mohl vycházet z již existující příručky vytvořené Asociací moderních jazyků (Modern Language Association, dále jen MLA), která obsahuje detailní manuál na to, kdy a jak generativní AI citovat. [2]

Pojďme si postupně některé situace a příklady z ní představit.

Kdy bychom měli citovat generativní AI podle MLA

1. Citujte generativní AI nástroj vždy, když parafrázujete, citujete nebo do své vlastní práce zahrnujete jakýkoli obsah (text, obraz, data nebo jiný), který byl tímto nástrojem vytvořen.

2. Přiznejte všechna funkční použití AI nástroje (jako je např. úprava vašich textů, překladání slov) v poznámce, vašem textu nebo na jiném vhodném místě.

3. Ověřujte sekundární zdroje, na které AI nástroj odkazuje.

[2]

Šablona MLA pro tvorbu citace

MLA též vytvořila šablonu, obsahující základní prvky, které by citace měla obsahovat. Patří sem následující:

Název zdroje (popis promptu)

Název AI nástroje (např. ChatGPT)

Verze AI nástroje (datum dané verze)

Název společnosti, která AI vytvořila

Datum vytvoření obsahu

URL adresa AI nástroje (případně unikátní URL konverzace, je-li k dispozici, viz dále)

[2]

4 příklady, jak citovat generativní AI podle MLA

1. Parafrázování generovaného textu
Zadání pro ChatGPT:
Popiš symboliku zeleného světla z románu Velký Gatsby od F. S. Fitzgeralda.
Parafrázování generovaného textu:
Zelené světlo především symbolizuje čtyři hlavní věci: optimismus, nedosažitelnost amerického snu, chamtivost a závist ("Popište symboliku"), a pravděpodobně ta nejdůležitější, která spojuje všechna čtyři témata, je chamtivost.
Uvedení zdroje:
"Popiš symboliku zeleného světla z románu Velký Gatsby od F. S. Fitzgeralda" prompt. ChatGPT, verze z 13. 2., OpenAI, 8. 3. 2023, chat.openai.com/chat.

2. Citování generovaného textu
Zadání pro ChatGPT:
Ve 200 slovech popiš symboliku zeleného světla z románu Velký Gatsby.
Citování generovaného textu:
Když byl ChatGPT požádán o popis symboliky zeleného světla v románu Velký Gatsby, poskytl shrnutí o optimismu, nedosažitelnosti amerického snu, chamtivosti a závisti. Nicméně, když byl dále vyzván k uvedení zdroje, ze kterého toto shrnutí vychází, uvedl, že mu chybí "schopnost provádět výzkum nebo citovat zdroje nezávisle", ale že může "poskytnout seznam vědeckých zdrojů souvisejících se symbolikou zeleného světla v knize Velký Gatsby" ("V 200 slovech").
Uvedení zdroje:
"Ve 200 slovech popiš symboliku zeleného světla z románu Velký Gatsby." navazující prompt k uvedení zdrojů. ChatGPT, verze z 13. 2., OpenAI, 9. 3. 2023, chat.openai.com/chat.

3. Citování kreativních vizuálních prací (generativních obrázků)

Pokud do své práce začleňujete obrázek generovaný umělou inteligencí, vytvořte pro něj popisek s informacemi o zadání (promptech), následovaný názvem zvoleného nástroje AI, jeho verzí a datem vytvoření takto:

Obr. 1. "Pointillistická malba ovečky na prosluněném poli z modrých květin" prompt, DALL-E, verze 2, OpenAI, 8. 3. 2023, labs.openai.com/.

4. Citování kreativních textových prací (např. básní)

Pokud požádáte generativní nástroj AI o vytvoření díla, např. básně s názvem Slunečnice, odcitujete ji ve svém textu takto:

"Slunečnice" báseň o slunečnici. ChatGPT, verze z 13. 2., OpenAI, 8. 3. 2023, chat.openai.com/chat.

Pokud práce název nemá, začleňte část nebo celou první řádku textu do popisu práce. Citace bude poté vypadat takto:

"Na pobřeží..." Shakespearovský sonet o pohledu na oceán. ChatGPT, verze z 13. 2., OpenAI, 8. 3. 2023, chat.openai.com/chat.

[2]

Uvádění unikátní URL adresy konverzace v citacích

Pokud máte možnost dostat se k vygenerování unikátní veřejné URL adresy vaší konverzace s chatbotem např. pomocí rozšíření ShareGPT v prohlížeči Chrome nebo jiným způsobem, používejte ji v citacích výše namísto adresy obecné. [2]
Pozn.: K datu publikování tohoto článku se nebylo možné k veřejné unikátní URL adrese konverzace s chatbotem ChatGPT dostat přímo z prostředí prohlížeče.
Než vyjde ČSN ISO 690:2023

Dá se předpokládat, že oficiální česká verze citační normy, obsahující všechny podoby citování AI, se od té americké, představené v manuálu MLA zase tolik lišit nebude. Než vstoupí v platnost, myslím, že můžete s klidem používat výše uvedené varianty. Je to pořád lepší, než obsah vygenerovaný AI necitovat vůbec.

# data[].attributes.attachment_link.title
Spomocník: Kdy a jak citovat AI podle MLA

# data[].attributes.attachment_link.description
Kdy a jak citovat obsah vytvořený generativní AI? Asociace moderních jazyků (MLA) představila příručku s detailním manuálem.

# data[].attributes.body
Pro mě přínosný článek, jak správně citovat v diplomové práci. Vysvětlení všech možných citací.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Našli jste v nějaké publikaci informaci, která se vám skvěle hodí do diplomky? Tak neváhejte, uveďte ji tam a pojďme hledat další... 🙂
Počkat, počkat.
Nestačí ale udělat jen CTR + C a CTRL+V! Z toho by byl pěkný průšvih. Zdroj musíte citovat - a to nejen v textu samotném ale i v seznamu použité literatury.

Proč musím citovat v diplomce?

Protože převzetím cizího díla bez uvedení původního zdroje byste se dopustili podvodu a vaše práce by byla označena za plagiát. A to vážně nechcete. Ne, nechcete!

Citovat něčí práci není špatně. Naopak, když se odkazujete na autoritu v oboru, stáváte se autoritou i vy. Google scholar má pro tyto případy krásné motto: Stůjte na ramenou obrů!

Když totiž citujete autory, na které ve svém textu navazujete, stanete se součástí vědního oboru a vaše výsledky lépe zapadnou do celkového kontextu. A i to vám může zachránit kůži při obhajobě.

Studenti, kteří necitují, později (hořce) litují.

Možná budete mít kolem sebe lidi, kteří mají k citování jiný vztah - kašlou na to! Však to bylo volně přístupné na internetu, však to bylo ve svahilštině a tomuto jazyku přece nikdo na univerzitě nerozumí, však se mi nemůže nic stát, však jsou ty tresty k smíchu.

Jo, fakt jsou takoví. Mají pravdu, zatím se na to přijít nemusí. Ale za pár let se jim jejich plagiát vrátí jako bumerang. V tu nejhorší chvíli! Až si získají to vytoužené postavení, tak o všechno přijdou. Lítost jim pak nepomůže, bude už na ni pozdě.

Myslíte si, že přeháním? Tak se koukněte do médií. Každý rok se objeví několik případů vysoce postavených politiků, úředníků a manažerů, kteří jsou pranýřovaní za své chování během studia. Stálo by vám to za to?

Pojďme se podívat na to, jak správně citovat?

Při citacích záleží na tom, jakým způsobem cizí dílo přebíráte. Zda ho opíšete doslovně ( přímá citace), jestli cizí příběh přeříkáte vlastními slovy bez změněného významu ( parafráze) nebo např. jen upozorňujete na to, že se tímto tématem také někdo zabýval.

Zkrátka mějte na paměti, že je nutné citovat všechny zdroje, ze kterých jste čerpali (tedy i své vlastní). Nikdy však neuvádějte zdroje, které jste v práci nevyužili!

Přímá citace = opsáno doslova

Převezmete-li něčí myšlenku, nebo část textu, aniž byste ji jakkoliv upravovali, jednoduše řečeno - opsali jste to slovo od slova, jedná se o přímou citaci. Takovou část textu v práci nejen doplňte o zdroj (např. Semerád, 2019, s. 7), ale také ji vhodně graficky zvýrazněte.

Buď text dejte do uvozovek, graficky jej odlište kurzívou nebo jinou vhodnou formou. Musí být zřejmé, že se nejedná o vaši myšlenku a čtenář by měl být schopen dohledat původní zdroj, který jste převzali. Proto jsem napsal do závorky i číslo strany.

Příklad přímé citace

Původní text zdroje

Jsem názoru, že diplomka nemusí být dokonalá, ale musí být vaše. Stáhněte si můj e-book a napište tu nejlepší diplomku, jaké jste schopni. Jedině tak budete moci v klidu spát.

Citace v textu

Semerád (2018) tvrdí, že „diplomka nemusí být dokonalá, ale musí být vaše."

Parafráze = stejný příběh řečen jinak

Pokud vámi převzatý text přepíšete vašimi vlastními slovy, jedná se o parafrázi, proto se neuvádí do uvozovek. O parafrázi však nejde, když některá slova z původního textu nahradíte jen synonymem např. místo slova degradace použijete slovo znehodnocení, nebo změníte pořadí slov ve větě.

Příklad parafráze

Původní text zdroje

Cokoliv uvedete při obhajobě, prezentujte lidskou formou. Vyhněte se přehnaným odbornostem.

Parafráze v textu

Semerád (2018) radí studentům, kteří obhajují svoji diplomovou práci (bakalářskou práci), aby zbytečně nepřeháněli svoji odbornost.

Jak uvádět citace v seznamu použité literatury?

Citace uvádějte vždy ve stejném tvaru. Pokud má vaše vysoká škola nějaký jednotný (požadovaný) styl, citujte podle něho. Často se vzory uvádějí v šablonách závěrečných prací, v příspěvcích na konferencích nebo v odborných a vědeckých časopisech.

Norma ČSN ISO 690

Pokud vaše škola nemá žádný jednotný vzor, nevadí, využijte normu ČSN ISO 690. Nemusíte si ji kupovat. 🙂 Každá správná univerzita uvádí vzory citací dle této normy na svých webových stránkách.

Jen namátkově uvádím seřazené dle abecedy některé z těchto univerzit:

Mendelova univerzita v Brně
Univerzita Palackého v Olomouci
Západočeská univerzita v Plzni
+ určitě i ta vaše 🙂
Stačí zadat do Google.com tento text: Citace + doména vaší vysoké školy.

Harvardský systém (styl)

Citovat můžete i dle harvardského systému (stylu) - citace se uvádí v pořadí PŘÍJMENÍ, Jméno a ROK, atd. Chcete-li se dozvědět podrobnosti, doporučuji např. tuto stránku Mendelovy univerzity v Brně (Text začíná na str. 11).

Generátor citací - citacepro.com

Ulehčit si můžete práci, když využijete generátor citací - citacepro.com. Přihlásit se k němu můžete pomocí přihlašovacích údajů, které máte na univerzitě.
Závěrem bych chtěl říct už jen dvě věci:
1) Nebojte se citací a vyhněte se plagiátům v jakékoliv podobě.

2) Pokud potřebujete poradit s citacemi a s tím, co napsat do teoretické části (literární rešerše), napište mi a pomohu vám.

Přeji vám hodně inspirace při psaní diplomky. 🙂

Pavel Semerád

Mohlo by vás dále zajímat:

Na vysokých školách jsem studoval 10 let ve všech formách studia a letos jsem zahájil 13. sezónu jako vysokoškolský učitel. O své zážitky, zkušenosti a rady se dělím na mém blogu, na YouTube a v podcastu O studiu. Zobrazit veškeré příspěvky od Pavel Semerád →

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Zobrazit veškeré příspěvky od Pavel Semerád →

# data[].attributes.attachment_link.title
Citace v diplomce: Jak správně citovat a nekrást?! › Pavel Semerád

# data[].attributes.attachment_link.description
Citovat v diplomce není možnost, je to povinnost! Chcete-li se vyhnout plagiátu, v tomto článku vám poradím, jak správně citovat.

# data[].attributes.body
Užitečný článek pro psaní diplomové a bakalářské práci. Je zde popsáno 12 tipů, které ale mě osobně otevřeli u některých bodů oči.

# data[].attributes.body
Užitečný článek o tom, jak vybrat správné "cloudové" úložiště. Proč je to přísnosné ukládat data online....

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Aktualizováno: 31.7.2017

Ukládání dat na virtuální disk je moderní, pohodlný a čím dál rozšířenější způsob, jak si usnadnit práci v případě, že chcete mít důležité soubory k dispozici na počítači doma, v práci i na mobilu. Přinášíme proto úvod do fungování cloudu a přehled o základní nabídce služeb od populárních poskytovatelů. Podíváme se také na nejožehavější právní otázku cloudu - má poskytovatel právo zasahovat do vašich dat?

Pokud jste s cloudem (v angličtině to znamená mrak) ještě nikdy nepracovali, měli bychom vám nejprve vysvětlit, jak tato služba funguje. Cloud představuje virtuální disk, na který si můžete ukládat data stejně jako na disk ve vašem počítači. Rozdíl je v tom, že cloudová data nebudete mít fyzicky u sebe doma nebo v práci, jako je tomu v případě klasického pevného disku v počítači, nýbrž budou uložená v datovém centru, které provozuje poskytovatel cloudové služby - to znamená třeba na druhém konci světa. Při zakládání cloudového účtu se můžete rozhodnout, že svůj domácí a virtuální disk propojíte. V takovém případě se všechna vaše data budou zároveň ukládat doma i na cloudu. Také máte možnost cloud používat jen jako záložní disk a nahrávat tam jen to, co zrovna potřebujete, podobně jako na flešku.

Data vždy k dispozici

Proč si ukládat osobní data na cizí úložiště kdesi v dáli? Výhod je několik. Tou, která bude pro většinu lidí nedůležitější, je univerzální přístup k nim. Zatímco k datům uloženým na vašem osobním počítači se dostanete jen v případě, že počítač zapnete, data uložená na cloudu máte k dispozici z kteréhokoliv počítače, chytrého mobilu nebo tabletu. Stačí se přihlásit do cloudové schránky podobně jako do té mailové nebo si můžete nainstalovat program, který data na cloudu zpřístupní jako běžnou složku v počítači.

Z těchto důvodů používají cloud i firmy jako prostor pro sdílení dat se svými partnery nebo klienty. Někdo ho využívá také jako rozšíření kapacity vlastního disku. Ačkoliv zdarma nabízí většina cloudových úložišť jen několik GB (gigabyte) dat, není problém si dokoupit až několik TB (terabyte) prostoru.

Cloud jako digitální sejf

Velká část uživatelů používá cloud také pro zálohování třeba fotografií, videí nebo dokumentů. Cloud je totiž na rozdíl od disku u vás doma imunní vůči poškození nebo krádeži. Nebo lépe řečeno je takové riziko mnohem nižší. V případě, že se vám rozbije v počítači disk, sice většinou lze alespoň část uložených dat zachránit, ale jedná se o zdlouhavý a finančně nákladný proces, který provádějí odborné firmy.

Lidé z oboru sice diskutují o potenciálním riziku toho, co hrozí třeba v případě katastrofy, kdy může najednou dojít ke znehodnocení obrovského množství dat, přesto lze na základě dosavadních zkušeností předjímat, že v domácnosti čeká na data mnohem více rizik než v profesionálním datovém centru. Podobné je to s rizikem hackerského útoku. Cloudy nabízejí lepší zabezpečení než průměrný osobní počítač a za příplatek si u většiny služeb můžete zajistit i prémiovou ochranu a šifrování dat.

Nabídka velkých hráčů

Většina uživatelů počítačů pracuje s operačním systémem Windows. Pokud k nim patříte, s velkou pravděpodobností jste se už setkali s informacemi o cloudové službě OneDrive, kterou provozuje právě Microsoft. Windows 8 a 10 ji nabízí jako součást systému.

V současnou chvíli nabízí OneDrive zdarma 5 GB prostoru a za 50 Kč měsíčně můžete zvětšit jeho objem na 50 GB. Pro firmy nabízí Microsoft dvě možnosti. Ta jednodušší nese název Plán 1 a za cenu 4,20 eura (cca 110 Kč) měsíčně vám poskytne 1 TB datového prostoru. Pokročilejší Plán 2 stojí přesně dvakrát tolik, zato slibuje neomezenou kapacitu úložiště a lepší ochranu dat.

OneDrive si lze předplatit také v rámci balíčku kancelářského softwaru Office 365. Pokud jste se s touto verzí ještě nesetkali, prozradíme, že verze 365 představuje rovněž cloudové řešení. Na rozdíl od klasických Office si je nekupujete jako jednorázovou investici, ale zaplatíte si časově omezený přístup k nejnovější verzi programu, k níž získáte i prostor na disku OneDrive.

Pro uživatele googlovské pošty Gmail může být lákavé využít služeb Google Disku. Pokud již používáte jeho poštovního klienta, máte automaticky přístup ke cloudovým službám - stačí je jen v mailovém klientu aktivovat. Na Google Disku získáte zdarma 15 GB úložného prostoru. Za necelé dva dolary (cca 45 Kč) máte možnost si ho rozšířit na 100 GB a za paušální poplatek 9,99 dolarů (cca 226 Kč) měsíčně získáte pro vaše data prostor o velikosti 1 TB.

Podobně jako Microsoft nabízí vlastní OneDrive a Google svůj Disk, uživatelé zařízení Apple mohou sáhnout po originálním řešení zvaném iCloud. Ten dává stejně jako jeho protějšek od Microsoftu zdarma 5 GB datového prostoru. Za pravidelný měsíční poplatek nabízí Apple tři možnosti rozšíření prostoru. Za 50 GB zaplatíte 25 Kč, za 200 GB pak 79 Kč a největší úložiště o 2 TB nabízí Apple za 249 Kč.

Kromě velkých vývojářů, kteří se snaží zařadit cloudové úložiště jako součást vlastního operačního systému, nabízí online úložiště dat i velká řada dalších společností. My se zde zaměříme na ty největší a nejrozšířenější.

Online krabice

Mezi ně patří například populární Dropbox, jenž provozuje stejnojmenná firma z Kalifornie. Zdarma vám nabídne 2 GB dat. Dále si můžete vybrat mezi několika balíčky. Za cenu 8,25 eura (cca 215 Kč) měsíčně si můžete koupit balíček Plus s 1 TB úložného prostoru. Pro firmy nabízí Dropbox nejlevnější variantu Standard za 10 eur (cca 251 Kč) měsíčně. Ta obsahuje kapacitu 2 TB dat a některé pokročilejší funkce, které mohou využít zejména firmy, neboť administrátoři účtů získají více pravomocí rozdělovat přístupy a mít dohled nad tím, kdo cloud využívá. Za 15 eur (cca 390 Kč) měsíčně si mohou firmy předplatit balíček Advanced s neomezenou kapacitou a pokročilejšími nástroji pro správu a management účtů. Nejvyšší řada Enterprise je pak šitá na míru potřebám a finančním možnostem větších firem.

Ze slunné a digitálními službami protkané Kalifornie pochází také podobná služba Box. Po registraci získáte zdarma 10 GB prostoru. Slabinou Boxu je výrazně omezená maximální velikost jednoho souboru, která je nastavená na 250 MB. To znamená, že například pro zálohování videa se příliš nehodí. To ale neplatí pro placenou verzi za 8 eur (210 Kč) měsíčně. Ta rozšiřuje kapacitu na 100 GB a velikost souboru naroste na 5 GB.

Box nabízí také dva přednastavené balíčky pro firmy. Jejich cena se počítá podle počtu uživatelů. Verze Starter je určená pro menší firmy a stojí 4 eura (105 Kč) měsíčně za každého uživatele. Ti musejí být alespoň tři a nejvýše jich může být deset. Za tuto cenu získáte 100 GB datového prostoru. Dražší verze Business v ceně 12 eur (315 Kč) za uživatele nabízí navíc - podobně jako ostatní poskytovatelé - širší možnosti správy cloudového účtu, například udělení odlišných přístupů pro jednotlivé uživatele či pokročilou bezpečnostní správu a prémiové zajištění před ztrátou dat.

Pokud hledáte maximum prostoru a nechcete za data na cloudu platit, nejspíše vás zaujme nabídka služby Mega. Tu provozuje známý německo-finský podnikatel Kim Dotcom, jenž vešel ve známost jako provozovatel úložiště Megaupload. To patřilo ve své době k nejoblíbenějším místům pro ukládání a sdílení souborů na internetu. Před pěti lety ho však úřady donutily činnost ukončit kvůli mnoha stížnostem na sdílení pirátských souborů. Cloud jménem Mega nabízí zdarma prostor pro 50 GB dat. Kromě úložného prostoru láká Mega i na šifrování při přenosu dat. Za 4,99 eur (cca 130 Kč) měsíčně vám nabídne 200 GB dat, za 9,99 eur (cca 260 Kč) 1 TB, za 19,99 (cca 520 Kč) 4 TB a největší balíček v nabídce Mega má velikost 8 TB za cenu 29,99 eur (cca 780 Kč) měsíčně.

Komu patří data na cloudu?

Cloudová úložiště využívá v dnešní době řada lidí a firem. Málokdo si však uvědomuje, že s ukládáním dat do vzdálených datových center se pojí mnoho právních otázek, které nemají vždy zcela jednoznačnou odpověď. Kdo například vlastní data uložená na cloudu? A jaké povinnosti mají jejich provozovatelé, co se týká ochrany osobních údajů?

Hned první otázka vyvolává mnohé nejasnosti. Ještě donedávna panovalo všeobecné přesvědčení, že data ukládaná na cloudová úložiště patří výhradně samotným uživatelům a jedině oni sami s nimi mohou libovolně nakládat. V roce 2013 nicméně vyvolal bouři diskuzí na toto téma spor společnosti Microsoft se Spojenými státy. Americký soud totiž vydal příkaz, aby Microsoft zpřístupnil orgánům činným v trestním řízení data patřící jeho klientům, která byla uložena v datovém centru v Dublinu. Microsoft se proti uložení této povinnosti za masové podpory veřejnosti úspěšně bránil soudní cestou. Pokud by však odvolací soud nerozhodl ve prospěch Microsoftu, mohl mít tento případ dalekosáhlé důsledky pro všechny jeho zákazníky po celém světě. Otázka vlastnictví dat uložených na cloudech se ale v konečném důsledku bude vždy posuzovat v závislosti na použitelném právním řádu a obsahu smluvního ujednání. Protože většinu nejznámějších cloudových úložišť provozují zahraniční společnosti, jedná se o velmi komplexní téma.

Než začnete používat cloudové úložiště

Abyste se vyhnuli nepříjemným překvapením spojeným s užíváním cloudu, čtěte důkladně obchodní podmínky, s nimiž dáváte souhlas. V nich se totiž nezřídka objevují ustanovení, která opravňují poskytovatele šířit vaše data, vymazat je bez náhrady, či dokonce profitovat z případných autorských práv k uloženým dílům. Pokud si za používání cloudového úložiště nemusíte nic připlácet, pravděpodobně v tom bude nějaký háček. Jak se totiž říká - zadarmo ani kuře nehrabe.

Mnohá z těchto ustanovení by samozřejmě mohla být považována za překvapivá, a tudíž neplatná. Pokud si však nelibujete v právních sporech ohledně nepřiměřených smluvních ujednání, doporučujeme vám vyhnout se provozovatelům cloudů s podobnými podmínkami obloukem.

Kromě toho může ze strany provozovatele dojít v průběhu užívání cloudového úložiště k jednostranné změně podmínek. V nedávné době došlo k situaci, kdy se společnost Google rozhodla snížit kapacitu úložiště Google Drive a uživatelům pouze oznámila, že veškeré uložené soubory přesahující danou kapacitu budou vymazány. Společnost od tohoto kroku na základě vlny stížností nakonec upustila. Pokud by však na svém rozhodnutí trvala, nemohli by se spotřebitelé domáhat prakticky žádné nápravy. V tomto ohledu by jim měla pomoci chystaná evropská směrnice o digitálním obsahu, podle níž budou spotřebitelé moci v případě nepříznivých změn smlouvu ukončit.

Pamatujte také na to, že provozovatel úložiště nenese odpovědnost za obsah nahrávaných souborů. Nelegálně šířená autorská díla je však povinen na výzvu odstranit. Může se vám tak stát, že vámi nahraný obsah bude bez náhrady smazán. Pokud by k tomu došlo bez spravedlivého důvodu, pak se můžete proti takovému jednání bránit.

Ochrana osobních údajů

Vzhledem k tomu, že na cloudová úložiště ukládá mnoho osob velmi citlivá data, je v jejich zájmu také zajištění dostatečné ochrany proti únikům či zneužití osobních údajů. Také na provozovatele cloudového úložiště bychom měli pohlížet jako na správce osobních údajů, který se musí vypořádat se všemi zákonnými požadavky. Na tomto místě nelze nezmínit nově přijaté obecné nařízení o ochraně osobních údajů, známější pod zkratkou GDPR, které začne v celé Evropské unii platit v květnu příštího roku. Toto nařízení má mimo jiné zajistit vysokou úroveň ochrany dat na cloudových úložištích. Díky tomu byste například měli získat jasné informace o tom, jak bude s vašimi daty nakládáno. Je ale třeba si uvědomit, že nařízení klade velké požadavky i na všechny běžné obchodníky, kteří sesbírané údaje o svých klientech shromažďují právě na cloudových úložištích.

Evropská unie se pro své občany snaží zajistit co největší bezpečnost ukládaných dat i mimo své hranice. Za tímto účelem byl v roce 2016 se Spojenými státy vyjednán systém předávání osobních údajů v obchodních vztazích s názvem Privacy Shield, který nahradil starší a méně striktní verzi známou jako Safe Harbour. Nový systém ukládá americkým obchodníkům mnoho povinností v souvislosti s nakládáním s osobními daty Evropanů.

# data[].attributes.attachment_link.description
Aktualizováno: 31.7.2017 Ukládání dat na virtuální disk je moderní, pohodlný a čím dál rozšířenější způsob, jak si usnadnit práci v případě, že chcete mít důležité soubory k dispozici na počítači doma, v práci i na mobilu. Přinášíme proto úvod do fungování cloudu a přehled o základní nabídce služeb od populárních poskytovatelů.

# data[].attributes.body
Zajímavý článek o využití cloudových úložiští v praxi. Článek je zaměřený na žáky a pedagogy, ale dá se využít i v jiných odvětvých.

VAŇKOVÁ, Jana. Cloud computing – nejen téma, ale i nástroj. <em>Metodický portál: Články </em>[online]. 04. 04. 2012, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/14721/CLOUD-COMPUTING-NEJEN-TEMA-ALE-I-NASTROJ.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pokud se podíváme na současnou strukturu investic do ICT, je možné říci, že oblast hardwaru v posledních letech téměř stagnuje, stejně jako software. To, co se masivně rozvíjí a většině firem (jako např. IBM či Amazonu) přináší významné růstové body, je právě cloud computing. Firmy i státní instituce do něj investují stále více prostředků, neboť splňuje většinu základních důležitých parametrů - je obvykle levnější než lokální řešení, nabízí vysokou škálovatelnost, lepší konektivitu i zálohy a v neposlední řadě jde o jednodušší a ekologičtější variantu. Jistě ne všechny z výhod jsou vždy splněny, ale pro většinu řešení se skutečně stále více jeví cloud computing jako nejvýhodnější nástroj.

V tomto kontextu je zřejmé, proč by se mělo toto téma v oblasti výuky jednoznačně objevit. Předně je to trend, který by měl žák umět zachytit (alespoň v hrubých rysech) a umět efektivně využít; ale také jde o trend v oblasti operačních systémů, organizace projektů, zálohování a v mnoha dalších oblastech. Dnes je zřejmé, že když si žák pořídí nové zařízení od Apple či telefon s Androidem, tak se bez základní orientace v této oblasti nemůže obejít.

Pro všeobecnou orientaci žáků v oboru se jistě hodí znát základní rozdělení cloud computingových služeb podle distribuovaných služeb:

IAAS - Infrastruktura jako služba. Typicky jde o poskytování hardwaru či konektivity (např. pro virtualizaci, viz příklad níže). Příkladem může být MS Azure či Amazon WS.

PAAS - Platforma jako služba. Poskytovatel nabízí prostředky na podporu celého vývojového cyklu tvorby a poskytování webových aplikací. Všechny programy jsou realizovány přímo ve webovém prostředí. Pro jejich vývoj mohou být použity různé jazyky, poskytovatel nabízí IDE i API. Příkladem je Google App Engine.

SAAS - Software jako služba. Jde o nabízení služeb, které jsou realizovány na vzdáleném serveru. Jde o přístup k aplikaci, nikoli o aplikaci samotnou. Příkladem může být Google Apps, Zoho Office a mnohé další. Právě jim se budeme podrobněji věnovat v přehledu konkrétních aplikací.

Příklady uživatelských cloud computingových služeb

Následující seznam služeb není samozřejmě kompletní. Naopak je silně selektivní a snaží se spíše ukázat typově zajímavé služby, které mohou žáci používat. Jejich rozsah je poměrně veliký a jistě je možné řadu z nich také přímo implementovat do výuky.

Google Apps

Zřejmě jedním z největších a nejznámějších cloudových aplikací je balíček Google s názvem Apps. Jde o soubor aplikací, které je možné používat jak ve firemním prostředí, tak také pro běžné osobní použití. Mezi hlavní aplikace patří webový e-mailový klient, kalendář nebo kancelářský balík. Ten nabízí textový procesor, tabulkový kalkulátor, jednoduchý nástroj na tvorbu diagramů a tvorbu prezentací. Lze říci, že svými možnostmi tyto online nástroje zcela dostačují pro běžné využití a pro většinu uživatelů není třeba si pořizovat instalovaný kancelářský balík.

Součástí Apps je také například nástroj na tvorbu webů, který umožňuje vybudování jednoduchého intranetu i běžných webových stránek během několika málo minut. Možnosti Apps jsou ale podstatně širší a Google do nich postupně začleňuje stále další a další služby.

Zoho office

Do určité míry podobným nástrojem je Zoho office, který ale daleko více míří na firmy. Nabízí nejen kompletní kancelářský balík, e-mailového klienta nebo nástroje na tvorbu wiki, ale také specializované funkce pro vedení účetnictví, správu zaměstnanců, CRM, databáze, virtuální konference atp. Vše je tedy koncipováno takovým způsobem, aby člověk rozjíždějící vlastní firmu měl všechny potřebné nástroje již předem připravené a tak, jak je potřebuje, si za ně postupně připlácel.

Zoho office je velice dobrý nástroj pro výuku, neboť umožňuje žákům snadno se seznámit s nástroji, které budou pro podnikání potřebovat. Je tedy možné s nimi vést jednoduchou virtuální firmu, projít jednotlivé funkce a poměrně efektivně tak simulovat běžní firemní prostředí.

Dropbox

Dropbox je relativně jednoduchá služba, která nabízí zálohování souborů a synchronizaci složek. Na počítač se nainstaluje klient, který určenou složku nahrává na web, kdykoli v ní dojde k nějaké změně. Vše se nahrává do webového adresáře, ke kterému je přístup přes prohlížeč. Přes web se lze dostat i k jednotlivým verzím vybraného souboru. Pokud nainstaluje klienta na více počítačů, automaticky probíhá jejich synchronizace. K dispozici je také mobilní aplikace, možnost sdílení souborů a mnoho dalšího.

Picnick

Picnick je poměrně zdařilý a funkčně dobře vybavený nástroj na úpravu fotografií. Je úzce propojený s Google Picasa Web Album a nabízí možnost jednoduché a rychlé úpravy snímků. Teoreticky vše může fungovat tak, že uživatel vyfotí snímek na mobilním telefonu, ten se automaticky nahraje do webového alba, odkud si jej pomocí Picnick patřičně upraví, a může jej jednoduše publikovat.

Pokud jde o množství funkcí, tak to je možné považovat za dostatečné - od barevných převodů přes rozmísťování klipartů až po drobné retuše. Nechybí ani práce s textem nebo tematické motivy pro snímky. Nevýhodou je, že za velkou část funkcí je třeba si připlatit.

Základní vlastnosti

Je zřejmé, že podat nějaký zevrubný popis toho, jaké jsou obecné vlastnosti cloud computingu, aniž bychom studovali nějakou konkrétní službu, není úplně jednoduché, ale přesto se pokusíme naznačit některé obecné charakteristiky, které je možné považovat za platné pro všechny dobře udělané služby.

Škálovatelnost je vlastnost, kterou většina žáků zřejmě jako první neřekne, ale jde (ve skutečnosti) o jednu z klíčových vlastností. To je možné si představit na následujícím příkladu: mějme společnost, která prodává dvakrát do měsíce lístky na fotbalový zápas či koncert, o které je obrovský zájem. Mimo to nabízí klasické zpravodajství a prodej lístků na méně lukrativní akce.

V klasickém případě by měla dvě možnosti - mít naddimenzovaný server a připojení za spoustu peněz, které použije dvakrát za měsíc a zbytek času budou téměř nečinné. Výhodou je, že server nespadne, ale stojí spoustu peněz a energie. Druhou variantou je mít servery nastavené na průměrný provoz s tím, že dvakrát do měsíce vše spadne a zahltí se. V oblasti cloud computingu je možné si pronajmout server na dva dny v měsíci, nebo mít dokonce pronajaté vše a platit flexibilně čistě za provoz. Škálovatelnost tedy zajišťuje, že služby pracují právě tak, jak je aktuálně potřeba.

Ekologie je dalším důležitým parametrem těchto služeb. Tím, že je vše optimalizováno pro velké sítě, je možné zajistit podstatně ekologičtější provoz. Není nutné mít servery či jiné počítače, které běží celý den, využívá se jen to, co člověk opravdu potřebuje. Snížení spotřeby elektrické energie je velmi významné a má tedy rezonance ekonomické a ekologické.

Bezpečnost je dalším významným tématem, o kterém se poměrně hodně diskutuje. Řada lidí si myslí, že data na jejich počítačích jsou lépe a účinněji chráněná než ta, kterou jsou někde zcela mimo firmu či domácnost. Zde je třeba rozlišit dvojí - možnosti zabezpečení malé firmy či domácnosti a proti tomu technologické firmy s mnoha tisíci zaměstnanci. Obecně je možné říci, že běžný uživatel nemá šanci si data tak dobře zabezpečit a ochránit, jako kdyby je umístil do cloudu. Nemá ani tak dobré možnosti zálohování (např. násobné zálohy na více kontinentech).

Na druhou stranu je pravda, že velké společnosti se mohou snáze stát terčem nějakého systematického velkého útoku. Pokud ale žáci nepracují s přísně tajnými informace, obvykle pro ně nebude ani takový útok představovat vážný problém. Pro běžného uživatele se dnes má za to, že je cloud bezpečnější.

Tématem, které ale není možné zanedbat, je přenos dat sítí. Vždy je třeba volit šifrovanou variantu přenosu, jinak se vystavujeme riziku odposlechu či dokonce záměny dat. Pokud je to možné, je dobré použít IPv6, které bezpečnostní mechanismy obsahuje integrálně, v případě IPv4 se neobejdeme bez IPSec a podpory šifrování na vyšší vrstvě.

Závislost na připojení je jednou z nejčastěji uváděných nevýhod. Pokud nefunguje infrastruktura, není možné se k datům ani službám dostat. V současné době se poměrně intenzivně pracuje na určité kombinaci cloudových a běžných služeb - jako příklad je možné uvést Google Calendar, který je standardně zcela online službou, ale při výpadku v něm může uživatel listovat, vkládat nové události atp. Po ustanovení spojení se serverem pak proběhne synchronizace. Taková řešení ale nefungují úplně vždy, všude a dokonale a závislost na připojení k síti je jedním z velkých problémů, které se musí běžně řešit.

Dalším zajímavým parametrem je, že jde obvykle o hotová řešení. Uživatel má tedy k dispozici často kompletní řešení s řadou funkcí a nástrojů, které mu umožňují ihned začít služeb cloudu naplno využívat, ovšem za cenu jen velmi omezených možností do jejich nastavení zasahovat. U uživatelských aplikací to nemusí být problém, ale u složitějších projektů serverových aplikací již ano a dokonce jde o jednu z nejčastěji uváděných komplikací přechodu na cloud.

Velkým problém je případná mobilita. Všeobecně platí, že přechod na jiného poskytovatele je velice komplikovaný a drahý. V zásadě neexistuje žádný standard, který by přenositelnost služeb nějakým způsobem upravoval. Uživatel je tak do značné míry závislý jen na jednom poskytovateli. To může být problematické také tehdy, když by společnost zkrachovala, změnila služby nebo finanční podmínky. Dalším netriviálním problémem pak je často různé právní prostředí poskytovatele služeb a jejich konzumenta, což snižuje přehlednost a právní garance.

Posledním, ale možná nejdůležitějším parametrem, který zde zmíníme, je cena. V současné době se ukazuje, že cloudové aplikace jsou pro firmy levnější než jejich lokální varianty. Pro běžné uživatele to ale úplně platit nemusí a je vždy dobré zvážit, zda se dané řešení ekonomicky vyplatí.

Pokud budete chtít se žáky diskutovat jednotlivé cloudové služby, pak nebude na škodu se podívat na právě zmíněná kritéria či parametry, které byly uvedeny výše, a z tohoto pohledu jednotlivé projekty hodnotit. Žák by měl na základě těchto parametrů být schopen se rozhodnout, zda je pro jeho potřeby daný cloud computingový nástroj vhodný, či nikoli.

Závěrem

Cloudových služeb je v dnešní době celá řada a umějí toho opravdu hodně. V zásadě by bylo možné říci, že kromě internetového prohlížeče dnešní uživatel internetu další programy téměř nepotřebuje. Pro žáky tak mohou cloudové služby představovat zajímavou možnost, jak se dostat k programům odkudkoli a kdykoli, a to ve velké míře zdarma.

Důležité je, aby si uvědomovali jejich omezení a pozitiva a byli schopni jich efektivně využívat. Význam těchto služeb jednoznačně poroste a v tomhle ohledu je jistě vhodné, aby žáci měli alespoň základní představu o tom, co se na současném trhu vlastně nabízí.

Další rozvoj se očekává s příchodem Chrome OS. Jde o operační systém, který by měl fungovat čistě na clodové bázi. Uživatelé by měly mít všechna (téměř) data uložená online a přistupovat k nim pomocí streamování - od videa přes hudbu až po obyčejné dokumenty.

Pro pedagogy pak může být užitečné cloudové služby používat ke komunikaci s žáky - je možné díky Dropboxu snadno distribuovat učební materiály, nechat si odevzdávat úkoly v Google Dokumentech atp. Jde o pěknou cestu, jak tyto služby přiblížit žákům a současně si usnadnit práci a komunikovat s nimi rychleji a efektivněji.

# data[].attributes.attachment_link.title
Odborný článek: Cloud computing - nejen téma, ale i nástroj

# data[].attributes.attachment_link.description
Cloud computing je zcela evidentním trendem v oblasti informačních technologií. Žák by se jistě měl seznámit nejen se základními možnostmi, které tato forma ukládání a zpracování dat nabízí, ale by měl být schopen jich i efektivně využívat. Ostatně i pro pedagogy může být použití těchto technologií přínosné.

# data[].attributes.body
Článek, který pojednává o nejnovějších "trendech" v oblasti ukládání dat online. (Virtualizaci)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
(PR článek)

Společnost 3S.cz se etabluje na trhu bezmála deset let a za rok 2012 dosáhla obratu přes 140 mil. Kč. Centrála společ- nosti je v Brně, sesterská společnost 3S.sk působí na Slovensku. Působnost zahrnuje širokou oblast storage řešení - od primárního úložiště, virtualizace, zálohování a archivace dat po management software. Specializuje se na dospělá řešení, pro která je typická vysoká spolehlivost a technická vyspělost. Produktově je společnost orientována na značku Hitachi Data Systems (HDS), kde dosáhla nejvyšší možné úrovně - HDS Platinum Partner, a je zároveň Autorizovaným Servisním Partnerem (ASP) pro CZ a SK.

Virtualizace

Trendem v oblasti diskových systémů je disková virtualizace. Jde o novu disciplínu, která umožňuje efektivně konsolidovat datová úložiště a vychází vstříc potřebám jak virtuálních prostředí (VMware, Hyper-V atd.), tak fyzických. Virtualizace je trend a je na místě se ptát po jejím smyslu. Je to dosažení vyššího výkonu, dostupnosti či flexibility? - Popravdě řečeno, pravý smysl virtualizace leží jinde a je jím dosažení úspor.

Co je to disková virtualizace?

Disková virtualizace je přístup, který umožňuje zkonsolidovat a připojit řadu diskových systémů pod centrální správu úložiště se schopností virtualizace. Lze pak pracovat s kapacitou jak na interních discích, tak na externích úložištích. Významně se tak zjednodušuje správa heterogenních prostředí, zvlášť když jsou složena z diskových polí různých výrobců. Tím ale kouzlo diskové virtualizace teprve začíná.

Významným benefitem je schopnost propůjčit inteligenci diskového virtualizačního systému (replikace napříč lokalitami, tiering, provisioning, snapshoty, klony a další) i diskovým polím, která tyto funkcionality nemají. Zejména nedocenitelným benefitem pro IT manažery je pak přechod z morálně zastaralého hardwaru na nový, což je u běžných diskových polí zdlouhavý proces provázený řadou problémů a odstávek.

V případě diskového systému se schopností virtualizace je tento přechod on-line (či jen s krátkodobým výpadkem) nezávisle na objemu migrovaných dat. A právě tato flexibilita často znamená nižší celkové náklady.

Hitachi Data Systems (HDS) a disková virtualizace

HDS je dlouholetým specialistou v oblasti enterprise diskových systémů. Disková virtualizace je základním stavebním kamenem enterprise diskových polí VSP a HUS-VM a jde o prověřenou technologii, kterou HDS používá už v několika generacích. Enterprise systémy vynikají mimořádnou škálovatelností: on-line lze přidávat porty, diskové kapacity, cache, procesory. Zcela jiná architektura na rozdíl od běžných diskových polí umožňuje garantovat 100% dostupnost dat.

Nicméně technologie s tak mimořádnou spolehlivostí, výkonností a rozšiřitelností vyvolává v představách IT manažerů obavu z nákladů bez ohledu na výrobce. Hitachi a moderní technologie však mění i toto dogma.

Hitachi HUS-VM

V závěru loňského roku Hitachi představilo nový diskový systém HUS VM patřící do rodiny produktů Hitachi Unified Storage (HUS). Tento systém je kategorie enterprise a spojuje to nejlepší z technologií enterprise a midrange diskových polí.Konkrétně konstrukce vychází z enterprise systémů (včetně firmwaru), avšak použití nových čipů s vyšším stupněm integrace a rozšiřování expanzními policemi známými z třídy modulárních diskových polí, umožnilo zásadně snížit cenu a zpřístupnit tuto technologii nejen velkým firmám.

Diskovou kapacitu lze rozšiřovat hned dvěma způsoby - interní a externí kapacitou. Interně lze osadit až 3,38 PB (SSD, SAS a NL-SAS), externě pak lze připojit až 64 PB. Technicky vzato architektura enterprise diskových systémů připomíná spíše výpočetní matici (která snese až výpadek 50 % komponent) na rozdíl od běžných diskových polí používajících dva izolované controllery.

Enterprise systémy a zkušenosti

Zákazníkem dlouhodobě provozujícím diskové systémy Hitachi je jedna z největších stavebních společností - OHL ŽS. Společnost provozovala řádově desítky TB dat na midrange úložišti Hitachi. Jakkoli za sedm let provozu nedošlo k žádné nedostupnosti či ztrátě dat, další provozování diskového systému management považoval za rizikové. Vzhledem k tomu, že některé kritické systémy nejsou virtualizované, nebylo možné použít např. nástroje pro migraci dat spojené s VMware. Situaci komplikovala skutečnost, že odstávky přesahující řádově jednotky hodin nebyly akceptovatelné.

V této situaci se management OHL ŽS rozhodl pro enterprise technologii Hitachi HUS-VM. Po instalaci HUS-VM bylo původní diskové pole virtualizováno, tedy připojeno pod správu jako externí storage. Servery a aplikace měly svá data kontinuálně dostupná, přičemž samotná migrace velkých objemů dat probíhala za provozu a pro servery zcela transparentně.

Účast značky AVG ve světové elitě zajišťují týmy stovek analytiků a programátorů nejen v centrále v Brně, ale i v Praze a na řadě míst na světě. Úspěch tkví především ve schopnosti v kriticky krátkém čase analyzovat on-line hrozby šířící se po internetu a udržovat u více než sta milionů instalací aktuální antivirovou bázi.

To vše klade takřka bezkonkurenční nároky na práci s daty a rychlost jejich zpracování. V roce 2012 přesáhly definitivně potřeby AVG hranici možností diskových polí kategorie midrange, proto se AVG rozhodlo svěřit důvěru společnosti 3S.cz a diskovým systémům VSP (Virtual Storage Platform) společnosti HITACHI.

Potřeby vývoje AVG jsou opravdu mimořádné, ve třech datových centrech probíhá transakční provoz v mnoha stovkách tisíc IOPs při datových tocích až 10 GBs a požadavku na velmi nízké latence.

Závěr

Jsme svědky prorůstání informačních technologií do struktury firem. Být v oblasti IT flexibilní a výkonný znamená konkurenční výhodu. Řada společností, se kterými dlouhodobě řešíme jejich IT potřeby (zejména z hlediska datových úložišť), se ve svém vývoji propracovala k dilematu.

Jsou v situaci, kdy klasický koncept modulárních diskových polí již jejich potřebám nestačí, ale vyšší stupeň - úložiště kategorie enterprise - dosud nebylo cenově akceptovatelné. Nové diskové systémy Hitachi přepisují tato zakořeněná klišé a činí moderní technologie široce dostupné.
Autorem je ing. Jiří Dražil, obchodní ředitel společnosti 3S.cz

# data[].attributes.attachment_link.title
Trendy v oblasti ukládání dat - Computerworld

# data[].attributes.attachment_link.description
Virtualizace je trend a je na místě se ptát po jejím smyslu. Je to dosažení vyššího výkonu, dostupnosti či flexibility? - Popravdě řečeno, pravý smysl...

# data[].attributes.body
Zajímavý článek, který je zaměřený na virtuální úložiště "ONE DRIVE" a všechny jeho funkce.

ALBRECHT, Karel. Cloudová úložiště – OneDrive. <em>Metodický portál: Spomocník </em>[online]. 26. 02. 2014, [cit. 2024-05-17]. Dostupný z WWW: <https://spomocnik.rvp.cz/clanek/18321/CLOUDOVA-ULOZISTE---ONEDRIVE.html>. ISSN 1802-4785.

# data[].attributes.attachment_link.description
Třetí díl seriálu o možnostech ukládání dat online, jež se pomalu ale jistě stávají standardem pro technologie s přístupem do internetu. Tento díl se věnuje nástroji Microsoft OneDrive.

# data[].attributes.body
Článek, který popisuje cloudová úložiště, které jsou zdarma. Popisuje i ty, které zdarma nejsou, le májí zdarma uričtou omezenou část.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Cloudové disky umožňují snadno zálohovat soubory, fotky a další důležitá data. Bezpečně, online, na pár kliknutí. Většina cloudových služeb funguje na základě předplatného, ale běžně jsou k mání i bezplatné verze. Tak se pojďme na několik populárních a bezplatných cloudových řešení podívat.

Zjednodušeně je „cloud" online úložiště, na které si můžete nahrávat data z různých zařízení. A stejně jednoduše můžete svá data z tohoto úložiště stahovat a sdílet s rodinou, přáteli nebo kolegy. Kdykoli jste online.

Termín „cloud" ve skutečnosti zahrnuje mnohem víc než jen online úložiště pro vaše

data. Může jít o online aplikace, hry, e-mailové služby, sofistikované sdílené

databáze, hardware v datacentrech atd. Termín vznikl v 60. letech, kdy jej poprvé

použil John McCarthy ve slovním spojení „Cloud computing" jako odkaz na sdílený

prostor (server s daty) dostupný z různých počítačů.

Výhody cloudových služeb

Tady je několik výhod, které ocení snad každý uživatel internetu.

Přístup ke sdíleným souborům zdarma

Jednou z největších výhod je možnost uložit své soubory, fotografie a dokumenty na serverech poskytovatele cloudových služeb a mít k nim přístup odkudkoli a kdykoli (pokud máte přístup k internetu).

Zálohování a ochrana dat

Cloudové služby poskytují spolehlivý způsob zálohování důležitých dat. Svůj počítač můžete poškodit, mobil ztratit..., ale pokud máte data uložená na cloudu, nemusíte se o ně bát.

Spolupráce na dokumentech

Mnoho cloudových platforem umožňuje spolupracovat na dokumentech online, což je užitečné pro pracovní týmy. Máte jednu verzi dokumentu a změny i komentáře sledujete v reálném čase.

Fotoarchiv

Fotíte rádi? Cloudové úložiště je pro vás jak dělané. Můžete si na něm organizovat své snímky a mít k nim přístup z různých zařízení. Některé služby dokonce nabízejí funkce automatického třídění a vyhledávání.

Tipy na cloudová řešení zdarma

Odkazy na jednotlivé cloudové služby najdete v souhrnné tabulce níže.

Google Drive

Jedno z nejdostupnějších online úložišť. Stačí si zřídit Gmail a dostanete k němu přístup do cloudového úložiště.

Kapacita zdarma: 15 GB

Plusy:
- Součástí je i řada cloudových aplikací jako např. Google Dokumenty, Tabulky nebo videohovory
- Rychlé nahrávání a stahování souborů.
- Jednoduchá správa sdílených souborů a složek.
- Skvělá integrace s Google aplikacemi.

Dropbox

Kapacita zdarma: 2 GB (lze zvýšit za doporučení nových uživatelů).

Plusy:
- Snadná integrace s mnoha aplikacemi třetích stran.
- Jednoduché sdílení souborů a složek.
- Offline mód

Mínusy:
- Malý prostor pro vaše data v bezplatné verzi.

Microsoft OneDrive

Kapacita zdarma: 5 GB (lze zvýšit za doporučení nových uživatelů).

Plusy:
- Uživatelsky přívětivé a bezpečné
- Integrace s Microsoft Office pro online spolupráci.
- Snadné sdílení a spolupráce na dokumentech.
- Skvělé, pokud používáte Microsoft Office.

Mínusy:
- 5 GB dat můžete rychle zaplnit.

Mega

Kapacita zdarma: 20 GB

Plusy:
- Silné šifrování dat pro zvýšenou bezpečnost.
- Velký datový prostor zdarma.

Mínusy:
- V bezplatné verzi může omezovat datové přenosy.

Kapacita zdarma: 5 GB.

Plusy:
- Ideální pro uživatele Apple zařízení pro zálohu a synchronizaci.
- Sdílení rodinného úložiště.
- Velmi jednoduché ovládání na Apple zařízeních

Mínusy:
- Pouze 5 GB v bezplatné verzi.
- Slabá podpora pro Mirosoft a Android zařízení.

Degoo

Kapacita zdarma: 20 GB (+ až 5 GB za doporučení)

Plusy:
- Velká kapacita zdarma a možnost získat ještě více prostoru za doporučení.
- Možnost získat 500 GB dat za 2,99 USD (cca 70 Kč) měsíčně.

Bohužel, neomezený cloud zdarma není k mání, ale pokud jste ochotni udržovat účty u 32 cloudových služeb níže, můžete dohromady získat přístup k více než 1 TB (1000 GB) cloudového prostoru zdarma. Ale ruku na srdce, jde o krajně nepraktické řešení. Mít přehled o tom, kde co máte uloženo, může být natolik otravné, že vám raději doporučujeme některou z placených verzí. Vaši peněženku nezruinují, cena se pohybuje od 70 Kč měsíčně, za což získáte několik desítek až stovek GB prostoru.

Snad ještě jeden tip: poskytuje 1 TB prostoru zdarma, nicméně na cloud umožňuje nahrát max. 500 souborů. Hodí se tak hlavně pro větší soubory. Rychlost nahrávání a stahování u bezplatné verze navíc TeraBox hodně limituje. Přibližně za 70 Kč však získáte 2 TB prostoru téměř bez omezení.

Poradíme vám s výběrem cloudu i internetu

Pokud byste ocenili radu profíka na technologie a online inovace, zavolejte našemuAjťákovi na příjmu. Poradí vám s cloudovými úložišti, elektronikou v domácnosti nebo třeba výběrem internetového tarifu. Bez spolehlivého připojení jako by totiž cloud ani nebyl.

Cenu a rychlost internetu na své adrese si můžete ověřit i sami, zabere to jen pár sekund.

# data[].attributes.attachment_link.description
Seznam více než 30 cloudových úložišť, které můžete využívat zdarma a několik dobrých rad k tomu.