# data[].attributes.body
2. g.t.-12. gs. p.m.ē.
1. Sabeidrība tika sadalīta slāņos
2. Bija raksturīgs liels Dievu skaits, kam sabiedrība lūdzās.
3. Raksturīga Demokrātija, tirānija
4.Mākslas jomas- arhitektūra, glezniecība, tēlniecība
5.Laikam ejot, sabiedrība un tajā pastāvošās iekārtas mainās
6.Grieķi daudz attēloja savus līdzpilsoņus, parādot tos darbībā – strādājot, sacenšoties spēkā un veiklībā, karojot.
7.Arhaikas posma tēlotājā mākslā tika pievērsta uzmanība  cilvēka tēlam.
8.Grieķu tēlnieki savos darbos centās akcentēt fiziskā un garīgā skaistuma harmoniju
9. Sengrieķi izgudroja- ūdensdzirnavas, modinātāju, centrālo apkuri, arhimēda skrūve

# data[].attributes.body
753.g.pmē.-476.g.
1. Ticēja vairākiem Dieviem- poleitisms
2.Senās Romas civilizācija ir devusi iegūldījumu mūsdienu likumdošanā, valdībā, likumdošanā, mākslā, literatūrā, valodas attīstībā.
3.Mākslas jomas-arhitektūra, tēlniecība, glezniecība
4.Populārs tēlniecības veids- cilnis

Mozaīka

Glezniecība

5.Romiešu tēlniecība bija reālistiska
6.Senās Romas arhitektūru raksturo plaša mēroga visuresoša pilsētbūvniecība.

# data[].attributes.body
400.g.-1500.g.
1.Sabiedrība iedalīta slāņos
2. Eiropā ienes kristietību
3. Raksturīga arhitektūra, tēlniecība, gelzniecība, teātris
4.Līdz pat vēlajiem viduslaikiem Eiropā faktiski nepastāvēja valsts pārvaldes aparāts – noteicošākā loma bija feodālisma principiem
5.Nojaucot un pārbūvējot ēkas, barbaru meistari iemācījās mūrēt un veidot romiešu arkas- Romānika, kas vēlāk pārtapa par Gotiku

# data[].attributes.body
5.-15.gs.
1. Bizantijas kultūras pamatā bija grieķu un romiešu kultūras mantojums
8. Bizantijas arhitektūrai bija raksturīgi Radiālā apbūve, plašums,
2.Bizantijā bija augsti attīstīta arhitektūra
3.Mākslas jomas- arhitektūra, tēlniecība, glezniecība
4. Ikonas kļuvas par galvenajiem mākslas darbiem Bizantijā
5. Plaši izplatīts ēku iekštelpu rotājums bija mozaīks un freškas
6. kristības aizsākumi bija Bizantijā
7.Augstākā vara – imperatora absolūtā monarhija
8. Bizantijas arhitektūrai bija raksturīgi Radiālā apbūve, plašums,
9.Bizantijas ikonu glezniecībai raksturīgi kanoni, kas izceļ garīgumu un pārcilvēcisko ideju

# data[].attributes.body
Itālijā no 14. līdz 16. gs., citās valstīs no 15. gs. beigām līdz 16. gs.vidum
1. Līdz 15.gs. Itālijā bija republiska iekārta un vēlāk to aizstāja monarhija
2. ticēja vienam Dievam-monoteisms
3.Viens no svarīgākajiem atklājumiem bija iespiedprese
4.Mākslas jomas- arhitektūra, mozaīkas un tēlniecība
5. Mākslas stili- romantisms, gotika, manierisms, baroks

# data[].attributes.body
Neierobežota monarha vara
Valstis- Polija, Francija, Spānija, Austrija, Zviedrija u.c.
Sabiedrība:

Reliģijai bija liela nozīme sabiedrībā un arī valdnieki bija parasti cieši saistīti ar valsts reliģiju.

Lauksamniecība bija galvenais nodarbinātības veids, cilvēki, kas dzīvoja lauku teritorijās strādāja kā zemnieki vai darba ņēmēji

Vara galvenokārt bija autoritāra ar mazu opozčiju monarha varai

Stingra sociālā hierhija, kurā monarhs bija tās augšgalā un tauta pašā apakšā zem kāra un garīdzniecības.

Cilvēku klases:

Augstākās klases (muižnieki)- Grandiozs dzīvesveids ar izglītību, veselības aprūpi un  dzīvoja pilīs un lielās muižās

Zemākās klases (zemnieki un darba ļaudis)- Dzīvoja nabadzībā ar sliktu izglītību dzīves bija pakļautas monarhiem

Reliģija- monarhi bija uzskatīti kā dievišķi, kam bija liela loma cilvēku atbalstīšanā

Politeisms/monoteisms/reliģija:

Politeisms- Hinduisms, tika praktizēta Indijā un citās Dienvidaustrumu Āzijas daļās.

Monoteisms:

Eiropā: kristietība;
Tuvajos Austrumos: islāms;
Judaisms- ebreji cīnījās ar būtisku vajāšanu daudzās Eiropas valstīs.

Intelektuālie sasniegumi:
Filozofijas uzplaukums.
Daudzi no intelektuālajiem sasniegumiem, bija saistīti ar astronomiju.
G. Galilejo aizstāvēja N.Kopernika teoriju, ka pasaules centrs ir saule.
Atklājumi un atziņas attīstīja cilvēku domāšanu un paplašināja viņu redzesloku.
Ī.Ņūtons formulēja gravitācijas likumu.

Izgaismošana- Džons Loks,  Volters un Žans-Žaks Ruso aizstāvēja saprāta, individuālās brīvības un sociālā līguma nozīmi.

Literatūra- ievērjomākie mākslinieki bija Viljams Šekspīrs, Migel de Servantes un Džons Miltons

Mūzika-  ievērojamākie mākslinieki bija Antonio Vivaldi un Jāns Sebastians Bāhs

Mākslas stili

Rokoko-Izaudzis no baroka, rokoko (ap 1730-1780) vienlaikus bija tā pretmets. Baroka arhitektūrā dominē klasiskā ordera sistēma, bet rokoko stilu raksturo centieni izvairīties no skaidras tektoniskās uzbūves. Rokoko mākslā nemīl skaidrību un vienkāršību, ikkatru taisnu līniju tajā tiecas saliekt un savērpt, pārklāt ar ornamentu. To raksturoja Pasteļ krāsas un nesimetriskas formas                                                                                         Tēlniecība- Rokoko tēlniecība izceļas ar tās sarežģītajiem un elegantiem dizainiem, kas ir izgatavoti no materiāliem, piemēram, marmora, bronzas un citiem metāliem.
Piemēri: "Kupīds" no Jean-Antoine Houdon; "Rokoko Kāzas" no Antonio Canova.

Glezniecība- Rokoko glezniecības mākslinieki bieži izmantoja spilgtas krāsas         un dekoratīvas formas, lai radītu darbus, kas bija pievilcīgi, viegli un romantiski.

Baroks- mākslas stils, kas aizsākās Eiropā ap 1600. gadu un dominēja līdz 18.gs. Baroka mākslai raksturīgas krāšņas krāsas, liektas līnijas un formas, gleznainums, dažādi gaismas efekti, spēcīgs spožas gaismas un ēnas kontrasts, dramatisms.

Arhitektūra-Klasisko elementu un orderu izvēle bija noteikta atbilstoši dažādām situācijām (piļu fasādēm, baznīcu interjeriem u. tml.), taču formveides risinājums bija brīvs (izliektas, ieliektas, lauzītas dzegas un frontoni, pa pāriem grupētas kolonnas un pilastri un tamlīdzīgi). Fasāžu apdarē tika lietots monohroms vai polihroms apmetums, akmens materiālu apšuvums, akmenī vai stukā (no itāļu stucco ‘apmetums’) veidots bagātīgs plastiskais dekors.

Klacisms(18. gadsimta beigās)- reakcija Rococo un Baroka pārspīlējumiem. Neoklasicisms guva iedvesmu no klasiskās grieķu un romiešu mākslas, un to raksturoja vienkāršība, skaidrība un racionalitāte. Neoklasicisms bieži tika izmantots, lai izpaustu Apgaismības vērtības, kas uzsvēra sapratni, zinātni un individuālo brīvību.

Literatūra-Klasicisms literatūrā, par kanonu izvirzot antīko literatūru un īpaši iespaidojoties no Aristoteļa un Horācija uzskatiem par dramaturģiju un dzeju, uzsvēra formas stingrību, sekošanu paraugam, racionalitāti, objektivitāti, augstu darbu morālo saturu un vērtību, kā arī literatūras audzinošo funkciju.

# data[].attributes.body
Sabiedrības raksturojums: Apgaismības laikmets bija kultūras un intelektuālās izaugsmes periods. Apgaismība tika raksturota ar uzsvaru uz saprātu un racionalitāti, tradicionālās varas institūciju jautājumu, ticību cilvēces progresam un zināšanu spēkam.
Valsts: Francija, Lielbritānija, Vācija, Itālija, Austrija
Sabiedrība un cilvēki: Šajā laikā notika daudz svarīgu attīstības virzienus filozofijā, zinātnē, politikā un mākslā, kas palīdzēja izveidot moderno Rietumu sabiedrību.

Saprāts un loģika valdīja: Cilvēki noraida mītu un dogmu, un vietā tā sāka piemērot zinātniskās metodes visās zināšanu jomās.

Progress: Cilvēki bija optimistiski attiecībā uz nākotni un uzskatīja, ka cilvēce ir spējīga nepārtraukti attīstīties uz labākas pasaules virzieniem.

Individuālā brīvība un tiesības: Cilvēki aizstāvēja individuālās brīvības ideju, argumentējot, ka cilvēkiem vajadzētu būt brīviem domāt un rīkoties pēc saviem ieskatiem, ja vien viņi nekaitē citiem.

Autoritātes un tradīciju izpēte: Cilvēki izaicināja tradicionālās autoritātes formas, ieskaitot baznīcas un monarhijas varu.

Politeisms/monoteisms/reliģija

Politeisms (Hinduisms)- politeisms nebija būtisks viedoklis apgaismības laikmeta laikā, bet gan agrāko kultūras un reliģiskās tradīcijas relikts.

Monoteisms (kristietība, judaisms, islāms,utt.)- bija svarīgs viedoklis apgaismības laikmeta laikā, atspoguļojot perioda raksturīgo uzmanību pret saprātu, novērošanu un dabisko reliģiju, kas uzsvēra viena Dieva esamību.

Mākslas stili
Romantisms-kultūrvēsturisks laikmets literatūrā, mākslā, arhiktetūrā un mūzikā, kas aizsākās Rietumeiropā 18. gs. beigās kā pretreakcija Apgaismības laikmetam sociālajām, politiskajām un estētiskajām normām. Romantisma māksla un literatūra kā estētiskās pieredzes avotu uzsvēra spēcīgu emocionālo pārdzīvojumu (bailes, godbijība, apbrīna utml.), kas rodas, aptverot dabas diženumu un varenību.

Reālisms- patiess īstenības attēlojums. Reālisms centās patiesi objektīvi atspoguļot dzīvi, galveno vērību pievēršot tipiskajam — ikdienas dzīvei un rūpīgi vērotajai sociālajai videi. Reālisms bija protests pret romantismam un klasicismam raksturīgo idealizēšanu, mitoloģiskajām tēmām, izdomātajiem majestātiskajiem dabasskatiem.
Arhitektūra: Reālisma arhitektūra ir raksturīga ar tādu īpašību kā precīziem proporcijām, simetrijai un funkcionālismam.
Glezniecība: Mākslinieki izmantoja dažādas tehnoloģijas, piemēram, optiskos trikus un ātrās fotogrāfijas izmantošanu, lai palīdzētu viņiem radīt dzīvīgākas un dabiskākas gleznas.

# data[].attributes.body
Pazīmes:

Romantisma virziena pārstāvji akcentēja emocionalitāti, kaislības, pārdzīvojumus, personības cīņu pret pastāvošajiem tikumiem, pret apkārtējo, naidīgo vidi.

Viena no galvenajām tēmām - varoņa dzīve un cīņa cēla mērķa labā.

Romantisma reliģijas pazīmes:

1. Emocijas un Garīgums- romantisms uzsvēra indivīda dziļās emocijas, tostarp arī reliģiskās emocijas un garīgumu.

2. Dievības Dabā- daba tika uzlūkota kā dievības izpausme, romantiskajā mākslā bieži sastopamas ainavas, kur dabas elementi tiek uzskatīti par garīgiem vai dievišķiem.Daudzi romantiķi meklēja reliģisko pieredzi un dievišķo ne tikai loģikā, bet arī emocijās un intuīcijā.

Kritika pret Institucionālo Reliģiju:

Daži romantiķi izteica kritiku pret iestādēm un institūcijām, piemēram, oficiālo reliģisko struktūru.

Literārās Inovācijas

Fantastika un Gotika- Romantismā parādījās jauni literārie žanri, piemēram, gotiskais romāns, kurā dominēja mistika, šausmas un fantastika.

Tehnoloģiskās Izmaiņas Rūpniecībā- lai gan lielākā daļa tehnoloģiskās revolūcijas notika nākamajos vēstures posmos, romantisma laikā jau bija sākušās rūpnieciskās izmaiņas un pirmie ieguldījumi dzelzceļa un citu industriālo inovāciju jomā.

1. Personas:

1. Johans Volfgangs fon Gēte (Johann Wolfgang von Goethe): (Vācu rakstnieks, filozofs un valstsvīrs, viņa darbs "Faust" un dzejoļu krājums "Dievu dārgie un bēdīgie" (Die Leiden des jungen Werthers) ietekmēja romantisma literatūru.

2. Viktors Hūgo (Victor Hugo)-Franču rakstnieks un dzejnieks, slavens ar darbiem kā "Cilvēka elpa" (Les Misérables) un "Zābaki" (Les Contemplations).

2. Mērija Šelija (Mary Shelley)-Angļu rakstniece, slavena ar grāmatu "Frankenšteins", kas uzskatāma par vienu no pirmajiem gotiskajiem romāniem.

3. Ludvigs van Bēthovens (Ludwig van Beethoven)-Vācu komponists, kurš strādāja gan klasiskā, gan romantisma periodā. Viņa mūzika bija saistīta ar nacionālo identitāti un emocionālām izpausmēm.

Ievērojamākie mākslas stili:

Romantisms

Gotiskais revivāls

Ekpresionisma priekšteči

# data[].attributes.body
Reālisms bija reakcija uz romantismu, un tas centās izcelt cilvēces reālās dzīves aspektus un problēmas, izvairoties no romantizēšanas un idealizācijas.

Personas

Literatūra:

1. Honorsē de Balzaks (Honoré de Balzac):

2. Gustavs Flober (Gustave Flaubert):

3. Fjodors Dostojevskis (Fyodor Dostoevsky):

4. Leopolds Tolstojs (Leo Tolstoy):

Māksla:

1. Gistavs Kurbe (Gustave Courbet)

2. Honorē Daumjē (Honoré Daumier)

Attieksme pret reliģiju bija daudzveidīga un atkarīga no konkrētās kultūras, valsts un autoru individuālās pārliecības. Lai gan šajā periodā reliģiskas vērtības joprojām bija ievērojamas daudzu cilvēku dzīvē un sabiedrībā kopumā, reālisma ietvaros notika arī kritiska izpratne par reliģiju un tās lomu sabiedrībā.

1. Inovācijas

Reālisti cenšas attēlot ikdienas dzīvi un cilvēkus tādus, kādi viņi ir reālajā dzīvē. Viņi izvairījās no idealizācijas vai romantizēšanas un centās radīt objektīvus attēlus.

Reālisti bieži pievērsās sabiedriskajiem un sociālajiem jautājumiem, kritizējot nevienlīdzību, netaisnīgumu un citus aspektus sabiedrības dzīvē.

Daži reālisti eksperimentēja ar jaunām glezniecības tehnikām un stilu. Piemēram, Gustave Courbet lietoja sabiedrības portretēšanai un ainavu attēlošanai inovatīvas tehnikas.

Reālisti parasti koncentrējās uz cilvēkiem no dažādām sabiedrības klasēm un viņu ikdienas darbībām, neatkarīgi no tā, vai tas bija lauku dzīve, rūpniecība vai pilsētas

Sabiedrībā notika būtiskas pārmaiņas industriālās revolūcijas, sociālās kustības un politiskās revolūcijas kontekstā.

Reālisma mākslas mērķis bija atspoguļot šīs sabiedrības realitāti, kritizēt tās trūkumus un izcelt sociālās nevienlīdzības aspektus.

# data[].attributes.body
Impresionisms bija mākslas kustība, kas attīstījās aptuveni 19. gadsimta otrais puse un 20. gadsimta sākums, galvenokārt Francijā. Šī kustība iezīmēja būtisku pārmaiņu mākslas pieejā un tehnikā.

Impresionisti bieži lietoja īsus, ātri uzklātus triecienus, lai radītu iespaidu par ainavu vai tēlu. Viņi centās fiksēt mirkļus un attēlot gaismas un krāsu efektus, nevis detalizētu precizitāti.

Viens no galvenajiem iespaidiem bija saistīts ar brīvās dabas gaisma, ko impresionisti attēloja, izmantojot atvērtus ainavas un daudz dabisku apgaismojumu.

Impresionisms bija svarīgs posms mākslas vēsturē, un tas ietekmēja turpmākas mākslas kustības, piemēram, postimpresionismu, modernismu un citus eksperimentālos izpausmes veidus.

Personas:

Claude Monet (1840–1926)- Claude Monet ir iespējams viszināmākais impresionists.

Pierre-Auguste Renoir (1841–1919)- Viņa gleznas bieži ietver cilvēkus, it īpaši sabiedriskās vietās, un viņš slavēja dzīves prieku un skaistumu.

Édouard Manet (1832–1883)- Manet bieži tiek uzskatīts par impresionisma priekšteci, lai gan viņa darbi var būt gan impresionistiski, gan citādāki.

Inovācijas:

Krāsu izmantošanas revolūcija:

Impresionisti izmantoja spilgtas, dzīvotspējīgas krāsas, pārkāpjot tradicionālos normas par tam, kāda krāsa ir attiecīgi "pareiza" vai "nepareiza."

Apgaismojuma un ēnas izpēte:

Impresionisti detalizēti pētīja gaismas ietekmi uz objektiem un ainavu, izcelti dažādi apgaismojuma un ēnas efekti.

Jauna glezniecības tehnika:

Impresionisti ieviesa jaunu, ātru glezniecības tehniku.

# data[].attributes.body
Modernisms iezīmēja pāreju no agrākajām tradīcijām un vērtībām uz jauniem un inovatīviem veidiem, kā izteikt cilvēku pieredzi un atbilstot viņu laika garam. Tas pievērsās subjektivitātei, eksperimentiem ar formu un stilu, kā arī pārmaiņām pasaules uztverē un saprašanā.

Mākslas stili:

1. Fovisms- Spilgtu tīru nedalītu krāsu lietojums, neievērojot attēlojuma precizitāti. Tā bija pretkustība impresionistu krāsu sīkajai analīzei.

Daži no mākslas stila pārstāsvjiem ir Anri Matiss, Andrē Derēns un Moriss Vlaminks

2. Kubisms- atteikšanās no vizuālās realitātes. Priekšmeti sadalīti ģeometriskās formās, objekti attēloti kā ģeometrisku elementu un līniju savienojums. Relativitātes un kvantu teorijas rašanās bija ierosme šim stilam.

Daži stila pārstāvji ir Pablo Pikaso, Žoržs Braks un Romans Suta.

3. Ekspresionisms- Svarīgs ir pārdzīvojums, attēlots traģiskais, neglītais un emocionāli atkailinātais, galvenās ir subjektīvās emocijas nevis realitāte. Ierosme bija eksistenciālisma filozofija, bet vēlāk mākslinieku protests pret militārismu un kara sekām.

Stila pārstāvji ir Emīls Nolde, Vasilijs Kandinskis, Alfreds Hičkoks un apvienība "Zilais jātnieks"

4. Futūrisms- Anarhitiskas idejas, Industrializācijas, pilsētas un kultūras idealizācijas. Dinamisma, ātruma un kust;ibas salevējums. Pagātnes kultūras pagātnes noliegums. Ierosme bija industrializācija un mašīnu rašanās.

Daži no pārstāvjiem bija Džokommo Balla, Umberto Bočoni, Karlo Karra.

5. Abstrakcionisms- Bezpriekšmetiskums- priekšmetu formu zudums, abstraktu elementu- līniju krāsu laukumu- kombinējums. Mākslā vairs neattēlo neko konkrētu. Tika iedvesmots no Junga arheatipu teorijas relativitātes teorijas, relativitātes teorijas atklājumiem, kā arī mūzikas mitoloģija.

Daži no pārstāvjiem bija Marks Rotko, Vasilijs Kandinskis, Pīts Mondrians un Džeksons Polloks

6. Dadaisms- Mākslas tēlainības un tradīciju noliegums. Bezjēdzīgas kompozīcijas. Process svarīgāks par rezultātu. Spēle ar materiāliem. Ierosme bija protests pret pirmā pasaules kara bezjēdzību, industriālo mākslu un pilsonisko mākslu.

Pārstāvji bija Marsels Dišāns, Hanss Arps, Francis Pikabija.

7. Sirreālisms- Iracionālisms, spontanitāte nekontrolējama cilvēka darbības daļa. Neapzinātā intuīcijas, jūtu izklāsme. Galvenie ir zemapziņas impulsi, fantastisku asociāciju savienojums. Stils bija protests pret industriālo revolūciju. Z. Freida psihoanalīze un A. Bersona filozofija iesapaidoja.

# data[].attributes.attachment_caption
Šarls Bodlērs (franču: Charles Pierre Baudelaire, dzimis 1821. gada 9. aprīlī, miris 1867. gada 31. augustā) bija viens no nozīmīgākajiem un ietekmīgākajiem franču 19. gs. dzejniekiem. Bodlērs tiek uzskatīts par vienu no simbolisma priekštečiem. Viņš bijis arī kritiķis un tulkotājs.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raksturojums

1. Individualisms: Modernisma laikmetā sabiedrībā valda tendence uz individuālismu, kur indivīdi cenšas realizēt savas personīgās ambīcijas un intereses neatkarīgi no tradīcijām vai kolektīvās identitātes spiediena.

2. Tehnoloģiskais progress: Modernismu raksturo tehnoloģiskā revolūcija un zinātnes attīstība, kas maina sabiedrības dzīvesveidus un iespējas. Sabiedrība kļūst urbanizētāka un industriālizētāka, arvien vairāk balstoties uz tehnoloģijām un racionālu domāšanu.

3. Reliģiskās pārmaiņas: Modernisma laikmetā ir novērojama reliģiskās pārmaiņas, kurās tradicionālās reliģiskās institūcijas var zaudēt savu ietekmi un uzņemties jaunas formas, vai arī notiek reliģiskās pārejas un pārkārtošanās. Tas var ietvert gan monoteistiskas reliģijas (piemēram, kristietība, islāms, judaisms), gan citas garīgās tradīcijas vai pat ateismu.

4. Politeisma/monoteisma loma: Modernisma kontekstā politeisms vai monoteisms var izpausties dažādos veidos. Dažās sabiedrībās var būt pieaugoša tendence uz monoteismu, kur viena dievība tiek uzskatīta par visaugstāko, kamēr citās var pastāvēt tradicionālas politeistiskas ticības sistēmas. Vēl ir iespējams, ka cilvēki varētu pieņemt jaunas reliģiskās vai garīgās pieejas, kas atbilst modernajam laikmetam un tā vērtībām.

# data[].attributes.body
1. Evolucionisms: Darbi, piemēram, Čārlsa Darvina "Sugu izcelsme" un "Dabas atlase", ieviesa revolucionāras idejas par dzīvības izcelsmi un attīstību, kas radikāli mainīja cilvēku uzskatus par pasaules radīšanu un cilvēka dzīves formu.

2. Psihoanalīze: Zigmunda Freida darbi par psihoanalīzi un pasauli paslēptajām domām, sapņiem un personības attīstību radīja jaunu pieeju psiholoģijā un sapratne par cilvēka prātu un uzvedību.

3. Eksistenciālisms: Filozofiskā kustība, kas uzsver indivīda eksistences jēgu un brīvību, izcēlās modernisma laikmetā ar filozofiem kā Jean-Paul Sartre un Martin Heidegger, kā arī rakstniekiem kā Alberts Kamū un Frančesko Kafka.

4. Relativitātes teorija: Alberts Einšteins ar savu speciālo un vispārējo relativitātes teoriju pārveidoja mūsu izpratni par laiku, telpu un gravitāciju, radot fundamentālas izmaiņas fizikas un kosmoloģijas domāšanā.

5. Modernā literatūra: Rakstnieki kā Džems Džojs, Virdžinija Volfa un F. Skots Ficelds radīja jaunas literārās formas un stilus, kas atspoguļoja modernās sabiedrības sarežģītos, fragmentētos un subjektīvos aspektus.

6. Kultūras teorija un kritika: Sociologi un kultūras kritiķi, piemēram, Makss Vebers un Viljams Benjamins, piedāvāja jaunas interpretācijas par kapitālismu, masu kultūru un modernās sabiedrības struktūrām un dinamiku.

Galveno sasniegumu uzskaitījums:

•G. Mendels atklāja DNS, kas vēlāk tika vairāk izpētīts ar zinātniekiem Dž. Votsonu un F. Krīku.

• A. Einšteins publicēja savu ģenerālo relativitātes teoriju un speciālo relativitātes teoriju.

• M.Plancks izstrādāja kvantu teoriju un kvantu mehāniku.

• A. Flemings atklāja penicilīnu.

• S. F. B. Morze izgudroja Morzes kodu jeb signālu ar kura palīdzību operators veidoja ziņojumu.

• A. G. Bells eksperimentēja ar telefona sistēmām, izmantojot vibrējošas tērauda mēlītes. Atklāja, ka mēlītes svārstība vienā līnijas galā izraisa mēlītes svārstības un skaņu otrā līnijas galā. Izgudroja telefonu.

• T. A. Edisons izgudroja vairāk nekā 1000 izgudrojumu, to skaitā fonogrāfu, kinotehniku, elektrisko spuldzi. Uzbūvēja pirmo elektrostaciju.

• A. Nobels izgudroja dinamītu. Pēc nāves novēlēja visus līdzekļus prēmijām izglītības attīstībai un miera stiprināšanai pasaulē. Tika izveidota Nobela prēmija.

• G. Markoni izveidoja pirmo radioaparātu un noraidīja pirmo radio signālu pāri Atlantijas okeānam

• V. Fon Rentgens atklāja rentgenstarojumu. • Elektromotora izgudrošana.

• L. Ž. M. Dagērs Francijā izgatavoja pirmo fotogrāfiju. • Izgudroja radiatorus telpu apsildīšanai. • Brāļi Raiti izgudroja pirmo lidmašīnu.

• V. Fon Sīmenss izveidoja pašierosmes elektromašīnģeneratoru, mašīnu var darbināt ar elektrību. Uzbūvēja pirmo elektrisko dzelzceļu.

• Tika izgudrotas pirmās šujmašīnas, darbināmas ar roku vai kāju.

• Londonā uzbūvēts pazemes dzelzceļš/metro.

• Tika izgudrota rakstāmmašīna.

• ASV pārdošanā nonāca košļājamā gumija.

• Tika izgudrots skaņuplašu atskaņotājs.

• Tika izgudrots elektriskais gludeklis.

• K. F. Bencs izgudroja trīsriteņu automašīnu, kas darbojas ar benzīna iekšdedzes motoru. Blakus akmeņoglēm par svarīgu enerģijas avotu kļūst nafta.

• H. Hercs Vācijā atklāja elektromagnētiskos viļņus.

• Firma “Kodak” sāka gatavot fotoaparātus.

• Sāka būvēt četrriteņu automobīli.

# data[].attributes.body
Modernisma arhitektūru raksturo formas vienkāršība un dekoru neesamība.

Ēkas pārsegumam jābūt līmeniskam, lai to varētu pārvērst par dārzu;

Nenoslogotās ārsienas ir jāaizpilda ar nepārtrauktām horizontālām logu rindām;

Fasādei ir jābūt veidotai brīvi, jo tās stabilitāti nodrošina karkasa konstrukcijas;

Iekštelpu sienas ir jāatbrīvo no nesošajām funkcijām, lai nodrošinātu brīvu plānojumu;

Celtnes stāv uz brīvi stāvošiem betona balstiem, kas kopā ar karkasu spēj izturēt visu celtnes slodzi.

Ievērojamākie arhitekti:

M. Ģelzis - ievērojams latviešu arhitekts, īpaši atzīts kā padomju modernisma arhitektūras pārstāvis Latvijā. Viņa darbi ietver Dzintaru vasaras koncertzāli, kas ir iekļauta Latvijas kultūras kanonā. Viņš ir arī piedalījies vairāku dzīvojamo ēku un citu būvju projektēšanā, tostarp Latvijas Nacionālās bibliotēkas Gaismas pils un Latvijas Republikas vēstniecības Briselē izveidē.

M. Staņa - latviešu modernisma arhitekte, dizainere un skolotāja. Viņas pazīstamākais darbs ir Dailes teātra ēka, kas iekļauta Latvijas kultūras kanonā. Marta Staņa uzvarēja 1959. gada Dailes teātra projektu konkursā un strādāja pie šīs ēkas līdz mūža beigām, nepieredzot tās pabeigšanu. Dailes teātra ēka ir unikāls internacionālā funkcionālisma arhitektūras piemērs, izceļoties gan ar ārējo veidolu, gan interjeru.

R. Noitra (austriešu/amerikāņu arhitekts) - izcils un ietekmīgs modernisma arhitekts. Viņa pazīstamākie projekti ir: "Lovell House", Losandželosa, Kalifornija; "VDL Research House", Losandželosa, Kalifornija; un "Tremaine House", Santa Barbara, Kalifornija.

R. Šindlers - amerikāņu arhitekts, kura nozīmīgākie darbi tika uzcelti Losandželosā vai tās tuvumā 20. gadsimta sākumā un vidū. Viņš ir pazīstams ar savu inovatīvo pieeju modernisma arhitektūrai un devumu mūsdienu arhitektūras attīstībā. Lai gan viņa darbi nebija plaši atzīti savā laikā, Šindlers tagad tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem modernisma arhitektiem. Viņš piedalījās vairāku dzīvojamo ēku projektēšanā, un viņa darbi izceļas ar funkcionālo pieeju, inovatīvu materiālu izmantošanu un atvērto plānojumu. Viens no pazīstamākajiem darbiem ir "Lovell Health House", Losandželosa.