# data[].attributes.headline
«Я щаслива, що з

# data[].attributes.body
«Я щаслива, що змогла реалізувати цей надскладний проєкт, і моя професійна мрія індивідуалізованого якісного навчання стала реальністю і допомагає підготувати учнів до рівня незалежного користувача англійською».

Автор запатентованої в Україні технології ЕЛАНТЕС для групового та індивідуального навчання, яка забезпечує віртуальне мовне середовище для учнів на уроках та у позаурочний час по Інтернету.

Учасник багатьох професійних міських, всеукраїнських та міжнародних конференцій, серед яких конференція в США, Делавер, 1998,  Лондон 2004, Рим 2018.

ЕЛАНТЕС було створено у 1996 році, а в 1998 вчителька презентувала її на міжнародній конференції у США. І вже понад 25 років ця метода є невід'ємною частиною її навчальної діяльності.

Перемоги
Призер и переможець професійних конкурсів різних рівнів: районних, міських, всеукраїнських, міжнародних, серед яких

«Учитель року »,

національний переможець Українсько-Американської премії за досягнення у викладанні англійської мови

переможець загальнонаціонального конкурсу зі створення електронних освітніх ресурсів з англійської мови

# data[].attributes.headline
Населений пункт:

# data[].attributes.body
Населений пункт: місто Київ
Навчальний заклад: гімназія «Троєщина»
Предмет: Англійська мова

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження (36)

# data[].attributes.headline
викладачка Мелітопол

# data[].attributes.body
викладачка Мелітопольського професійного аграрного ліцею. З першого дня війни вчителька почала виходити на мирні мітинги. Поки окупанти силою не заборонили такі заходи. Евакуюватися з Мелітополя Ганну вмовила донька. Вона боялась, що мати, як освітянку будуть переслідувати російські окупанти. У 2021 році Ганна Бут вдруге увійшла до ТОП-50 кращих вчителів країни проєкту “Global Teacher Prize Ukraine”. У 2020 р. вона була серед фіналісток національної премії "Вчитель року".

Ганна Бут насправді завжди зайнята. Вона або плете сітки, або робить окопні свічки і, почувши, що я з Києва, просить зробити акцію з умовною назвою: ковдра для переселенця.

# data[].attributes.headline
Тихомірова Стелла 121 група

# data[].attributes.subject
Тихомірова Стелла 121 група

# data[].attributes.headline
Роговська Марія 121 група

# data[].attributes.subject
Роговська Марія 121 група

# data[].attributes.headline
Сухоручко до 24 люто

# data[].attributes.body
Сухоручко до 24 лютого працював учителем фізкультури. А вже після повномасштабного вторгнення Росії почав волонтерити, згодом пішов у ЗСУ. Наприкінці літа Олександр отримав мінно-вибухову травму і зараз лікується.

# data[].attributes.headline
"На війні загинув на

# data[].attributes.body
"На війні загинув наш вчитель. Мені вдалося лише трохи попрацювати у школі разом з Олександром Коберником. Це людина неймовірної щирості! Людина, яка дарувала щирість і вміла передати це своїм учням. Глибоко сумуємо разом з його дружиною, теж учителем, Оленою Коберник та ліцеєм "Просвіта". Вічна пам’ять нашому Герою!" – написав Андрій Закалюк.

# data[].attributes.headline
У боях з російськими загарбниками загинув учитель початкових класів зі Львова Олександр Коберник

# data[].attributes.subject
У боях з російськими загарбниками загинув учитель початкових класів зі Львова Олександр Коберник

# data[].attributes.body
Олександр Коберник був учитилем початкових класів, класним керівником у Ліцеї "Просвіта" Львівської міської ради. Він служив на посаді старшого бойового медика. Одразу після повномасштабного вторгнення пішов на війну, аби захищати Україну. 20 жовтня він загинув у бою з російськими окупантами.

# data[].attributes.headline
Войналович Вікторії

# data[].attributes.subject
Войналович Вікторії

# data[].attributes.body
«Уміння знаходити обдарованих та здібних дітей — це талант, вміння їх вирощувати — це мистецтво. Але найважливішою є любов до дитини.

# data[].attributes.headline
На думку турботливог

# data[].attributes.body
На думку турботливого вчителя, зміна клімату – одна з найнагальніших проблем людства. Саме тому він активно пропагує ідеї захисту довкілля та зменшення згубного впливу на природу.

# data[].attributes.headline
Найкращим вчителем У

# data[].attributes.body
Найкращим вчителем України за народним голосуванням на сайті «1+1» став Олег Слушний. Він отримав приз глядацьких симпатій і полетить переймати досвід у закордонних колег.

Народного улюбленця обирали з середини вересня. Усього проголосували близько 500 тисяч користувачів сайту ТСН. Українці обирали найнатхненнішого, найдушевнішого, наймрійливішого чи найщирішого вчителя України 2019 року серед десяти педагогів-новаторів — фіналістів премії.

Олегу Слушному 33 роки. Він — учитель інформатики з Вінниці, який вивчився на IT-шника та вирішив навчати дітей. За 15 років педагогічного стажу талановитий учитель підготував 24 переможців міських олімпіад, 7 переможців обласного етапу Всеукраїнських учнівських предметних олімпіад та 23 переможців інших конкурсів різних рівнів. Також пан Олег став керівником шкільного гуртка «Паскаль» для учнів 10-11-х класів. Він також переміг на міському етапі Всеукраїнського конкурсу «Класний керівник».

# data[].attributes.headline
Моя вчительська с

# data[].attributes.body
Моя вчительська суперсила – у натхненні моїх учнів, які досягають успіхів у своєму житті на основі власного відповідального вибору...

Вчитель 21 століття: Людина-цінність, Людина-особистість, Людина-Творець (Інноватор)

"Я вдячний/вдячна Вам за те, що дали мені корисну пораду, зрозуміли мене, відчули мій емоційний, душевний стан, допомогли мені визначитися з майбутнім..."

Відчувати дітей засобами дистанційного навчання.

Професійна мрія:

Вичавити з педагога раба, який не хоче нести відповідальність і боїться робити вибір. Щоб вільний вчитель став серед дітей та батьків прикладом для наслідування у питанні свободи відповідального вибору.

# data[].attributes.headline
“М’які навички

# data[].attributes.body
“М’які навички”: робота в команді, позитивне мислення, емоційний інтелект.

Проєкти учнів – це не просто презентації на уроці, а вирішення реальних проблем.

# data[].attributes.headline
Методика вих

# data[].attributes.body
Методика виховання Мессорі

# data[].attributes.headline
Випустив 56 

# data[].attributes.body
Випустив 56 переможців обласного етапу  МАН України, 9 із яких представляли область на заключному етапі: 8 призових місць і 3 Президентські стипендіати

# data[].attributes.headline
Виконувала:  Веремейчук Люба

# data[].attributes.subject
Виконувала:  Веремейчук Люба

# data[].attributes.headline
ЛЮДМИЛА ЛУЧИНУчи

# data[].attributes.body
ЛЮДМИЛА ЛУЧИН
Учителька музичного мистецтва
Завжди керуюсь цим принципом, щоб тримати  баланс у житті. До чого б я не бралась, намагаюсь кожного разу зробити це неповторно і краще за попередній раз.
У 2004 році здобула музичну освіту за фахом диригент хору. А в 2016 закінчила з відзнакою Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника, отримавши повну вищу освіту за спеціальністю «Театральне мистецтво». Здобула кваліфікацію «Режисер естради і масових свят, менеджер соціокультурної сфери».
З 2005 по 2020 роки працювала в театрі артисткою хору.
24 лютого о 5-й ранку я написала повідомлення в учительську групу, що «сьогодні може бути небезпечно. Пропоную, щоб дітки не йшли до ліцею». Ніколи нікому не писала панічні повідомлення, але той день був одразу непростим.
Перші дні повномасштабного вторгнення всі люди були в невизначеному стані: потрібно було просто триматись за життя.
І мені одразу 28 лютого спала на думку ідея плести маскувальні костюми, які в народі називають кікіморами.
По-перше, так я підтримувала своє ментальне здоров’я. А по-друге, я точно знала, що нам потрібно якось захищати наших воїнів. Як би це тавтологічно не звучало, нашим захисникам теж потрібен маскувальний захист. Проте ментальне здоров’я потрібно зберігати всім, і діткам — у першу чергу. Музика у цьому — найкращий помічник. Мені пощастило викладати музичне мистецтво, тому що крізь віки музика була і буде джерелом натхнення, спокою і блаженства.
На сьогодні я організувала 5 точок плетіння, які виготовили понад 170 маскувальних костюмів і паралельно з волонтерством готувала учнів до музичних конкурсів. Одна учениця двічі здобула нагороду гран-прі на різних вокальних конкурсах, двоє учнів стали лауреатами другої премії, двоє — отримали першу премію і одна учениця — третю.

# data[].attributes.headline
пропоную переглянути вам відео

# data[].attributes.subject
пропоную переглянути вам відео

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія Ірини Сокол

# data[].attributes.headline
Виконувала: Мартинюк Анастасія

# data[].attributes.subject
Виконувала: Мартинюк Анастасія

# data[].attributes.headline
Моя історія розпочал

# data[].attributes.body
Моя історія розпочалася 24 лютого о 7-й годині ранку після татового дзвінка: «Іринко, війна!» Навіщо описувати страх і хаос першого дня, його і так усі пам’ятатимуть усе життя. Вже наступного дня я волонтерила.
Головне — підтримати учнів. На Facebook ми розмістили пост про відкриття волонтерського проєкту із запрошенням приєднатись. Деяким проактивним вчителям я особисто писала повідомлення та запрошувала в команду. Неймовірно: вже через тиждень ми мали тисячі звернень. Це було і неочікувано, і натхненно. Реєструвалися сотні дітей з Луганської, Донецької, Харківської, Миколаївської та інших областей і з-за кордону.
Мені запам’яталась одна консультація наживо. Під’єднався Михайло, учень 5-го класу. На моє запитання: «Які є проблеми? Що треба показати/роз’яснити? Із чим допомогти?» Він сказав: «А давайте просто поговоримо». І ми просто говорили цілу годину. Про ІТ-професії, про мови програмування, про знання та вміння, які потрібні, щоб бути гарним спеціалістом. Міша мене запитував: «А де можна заробити більше грошей?» У процесі обговорення дійшли висновку, що для високооплачуваної роботи треба знати і англійську мову, і математику, і програмування.
Усі вчителі працювали з дітьми виключно в асинхронному режимі. Окремо у визначені дні проводили онлайн-консультації. Чому саме так? Чимало учнів перебували в окупації, дехто — у бомбосховищах. Інтернет на тимчасово окупованих територіях нестабільний, але час від часу діти його ловили. Розуміючи всі ці проблеми, ми вирішили відмовитися від онлайн-уроків. Натомість розміщували матеріал, який був у доступі 24/7, записували детальні відеоінструкції.

# data[].attributes.headline
Виконувала:Мисько Каріна

# data[].attributes.subject
Виконувала:Мисько Каріна

# data[].attributes.headline
Валерія Гукова – їй 

# data[].attributes.body
Валерія Гукова – їй 24 роки, вона із Запоріжжя.
Про війну дівчина дізналась  24 лютого, коли за вікном пролунали вибухи. Спочатку подумала, що то петарди або феєрверки, і вирішила доспати, адже була 5 ранку. Та вже за 20 хвилин  зрозуміла, що почалась війна. У дівчини почалась панічна атака.
"Я злякалася, дозбирала речі, подзвонила батькам своїм і хлопця, зв'язалася з колегами – ми одразу вирішили, що працювати в той день не зможемо", – згадує вчителька.
Валерія викладає у третьокласників. Також забрала собі і четвертий, оскільки її колега виїхала до Німеччини і не може проводити уроки.
З молодшими класами Валерія працює за готовою інтерактивною програмою у форматі презентацій. Зі старшокласниками вивчає матеріал за підручниками Авраменка, з поясненнями та інтерактивом, переглядом відео, вікторинами, тестами – все у діджитал форматі. Попри війну, молодші діти виконують домашні завдання. Валерія каже, що завдячує цьому батькам дітей, які дуже зацікавлені у  продовжені навчання, адже більшість із сімей виїхали з Харкова за кордон чи на захід України. Щодо старшокласників, то багато з них залишились у місті.
"Старшокласникам трошки важче себе зібрати, бо вони більше читають, бачать більше новин, тому я не даю багато домашньої роботи, бо вони не будуть її робити, хоча раніше вони могли отримати 30 тестів", – каже дівчина.
Найважливіше для Валерії – це підтримка своїх учнів. Молодші діти більш відкриті, а от старші більш серйозні і гостріше переживають ситуацію, каже дівчина. Валерію до глибини душі вразила історія її учня.

"Коли сиділа в сховищі, проводила заняття, в когось дзвенів телефон, але не якийсь стандартний рінгтон, а звук незвичний. Учень одразу змінився на обличчі і питає: Лера, це якісь вибухи? Ні, Дімочко, ми під землею, тут майже не чути, хіба що можуть здригатися стіни. Дитина була дуже сильно налякана", – розповідає дівчина.

Валерія впевнена, що після перемоги освітня сфера має пришвидшити діджиталізацію. На її думку, сучасний вчитель має бути гнучким, розуміти сучасні тренди, підлаштовувати уроки під дітей, знаходити цікавинки, дивитись досвід колег.
"Сучасний вчитель має бути хамелеоном якоюсь мірою, пристосуванцем, в хорошому сенсі. Треба більше наголошувати на емоційному інтелекті дітей hard skils теж важливі, але soft skils це те, що актуально", – резюмує дівчина.

# data[].attributes.headline
Виконала Грабовська Тетяна (121 група)

# data[].attributes.subject
Виконала Грабовська Тетяна (121 група)

# data[].attributes.headline
А зараз пропоную пер

# data[].attributes.body
А зараз пропоную переглянути відео, щоб більш детальніше дізнатися про героїчний вчинок цієї хороброї жінки.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Чернігів

# data[].attributes.attachment_link.title
17 діб в укритті. Історія порятунку дітей з Чернігова, яких евакуювали на Франківщину

# data[].attributes.headline
Що змінилося у вашому робочому графіку з початком війни?

# data[].attributes.subject
Що змінилося у вашому робочому графіку з початком війни?

# data[].attributes.body
"Я працювала з 8 ранку до 8 вечора і черкз коменданську годину не могла поїхати додому(ми живемо зп 10 км), тому ночувала у сестри. Біля нас вже стріляли, моя сім'я ховалася у погрибі під гаражем. Поруч була запоавка у неї влучив снаряд. Серед гаражів була перестрілка наших з ворогами. Це було жахливо, діти молилися, плакали..."

# data[].attributes.headline
Як зустріли перший день війни?

# data[].attributes.subject
Як зустріли перший день війни?

# data[].attributes.body
"О 6 ранку мені подзвонив чоловік і сказав: війна, збирай речі, гроші, документи. Я тремтячими руками все зібрала, взяла своїх дітей, 8-ми річного сина та 14-річну доньку, і ми поїхали у напрямку моєї роботи."

# data[].attributes.headline
Вихователька

# data[].attributes.body
Вихователька Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Наталія Песоцька 20 днів переховувала своїх підопічних у підвалі та в укритті церкви і дивом евакуювала до Івано-Франківська. До цього жінка майже місяць прожила в підвалі з дітьми під обстрілами.
Після закінчення університету в 1997 році пішла працювати до притулку для не повнолітніх. І досі там працює, має вже 24 роки стажу.

# data[].attributes.headline
З дітьми тре

# data[].attributes.body
З дітьми треба бути на одній хвилі. Авторитет має бути адекватним, треба враховувати інтереси дітей, подорожувати з ними, мати більше неформального спілкування. І головне – бути правдивим та щирим, діти це відчувають вважає Артур Пройдаков.

# data[].attributes.body
Він народився в російськомовній родині на Луганщині, але обрав саме українську мову та літературу у своїй педагогічній діяльності

Йому з дитинства подобалося українськомовне оточення. Навколо не було конкретних людей, які б спілкувалися українською, хіба бабуся говорила таким собі суржиком . Але Артуру подобалася українська мова в ЗМІ: футбольні трансляції (мова футбольних коментаторів), українська музика, фільми. Йому подобалося сприймати своє і вивчати своє. Українська культура, українська література дуже сильно вразила його і відіграла своє величезне значення.

# data[].attributes.headline
Найкращий вчитель Ук

# data[].attributes.body
Найкращий вчитель України створив підкаст про українську літературу до ЗНО, який зібрав уже понад сто тисяч переглядів. Він допомагає випускникам з невеликих міст України складати ЗНО на 190+ балів.

«Навчальний процес не завершується в шкільному кабінеті. Урок — це лише пролог до тривалого періоду становлення особистості», — певен Артур Пройдаков.

# data[].attributes.headline
Учителька англійсько

# data[].attributes.body
Учителька англійської мови Ганна Дудіч з гімназії імені Тараса Шевченка стала однією з 50 фіналісток усесвітнього вчительського конкурсу Global Teacher Prize.
У міжнародному конкурсі, що відбувається уже втретє, взяли участь понад 20 тисяч учителів з майже 180 країн світу. Ганна Дудіч – єдина українка, яка потрапила до півсотні найкращих педагогів світу і вийшла у фінал конкурсу.
Вчителька запропонувала у своєму проекті ідею пересувної лабораторії для учнів віддалених сіл. Це має бути мікроавтобус, оснащений ноутбуками, планшетами, інтернетом, окулярами віртуальної реальності, цифровим мікроскопом і телескопом. Діти з найвіддаленіших куточків матимуть можливість відвідувати уроки із застосуванням найсучасніших технологій

# data[].attributes.headline
Майже з першого дня 

# data[].attributes.body
Майже з першого дня війни пані Наталія у вільний час допомагала в ресторані, який готував обіди для наших захисників. Вона не тільки чистила, різала, пекла, варила і фасувала, а також зібрала понад 200 000 грн на продукти для цієї благородної справи.

За час війни за її ініціативи закрито сім великих зборів! Придбано 2 автівки на фронт, повна амуніція для одного захисника, тепловізор, прилади для відділу зв‘язку ЗСУ.

90% донатів приходить від батьків учнів. А її стрічки в соцмережах з 24 лютого сповнені фотозвітів.

Але й на цьому вона не зупиняється. Постійно триває збір і щоденна роздача продуктів харчування, одягу і необхідних речей для переселенців і багатодітних сімей. Її невелика квартира перетворилася на склад, але вона щаслива допомагати якнайбільшій кількості людей. Всі її друзі і родина долучається до наближення Перемоги.

Про таких вчителів має знати уся Україна!

# data[].attributes.headline
 24 лютого, поч

# data[].attributes.body
24 лютого, почалася війна. Попри всі жахи Наталія завжди на зв’язку з учнями й батьками. Усі уроки за розкладом, починається навчальний день з гімну України та підбадьорливих слів.

Та поза навчанням є і волонтерська діяльність, адже не та людина Наталія Вікторівна, щоб сидіти мовчки! Зі всіма учнями малювали малюнки для військових. Долучилися навіть ті, хто виїхав з країни, їх малюнки роздрукували і передали бійцям.

# data[].attributes.headline
Наталія Іванова 

# data[].attributes.body
Наталія Іванова - вчителька початкових класів
Місто: Одеса
Школа: Одеський НВК «Надія»

«Спочатку її впізнають по зачісці! Вона буває зеленою, рожевою, бузковою і навіть жовтою! Але навіть такі сміливі кольори волосся не можуть передати усієї енергіїі харизми цієї молодої дівчини!»

# data[].attributes.headline
Інтерв'ю Ярослава Лисенка

# data[].attributes.subject
Інтерв'ю Ярослава Лисенка

# data[].attributes.body
https://kryla.school/teachers/yaroslav-lysenko

# data[].attributes.attachment_link.title
Інтерв'ю Ярослав Лисенко

# data[].attributes.attachment_link.description
Які ваші професійні цілі?- Як ви бачите їх втілення з Крилами? Крок за кроком трансформувати курси мистецтва таким чином, аби позбутися шаблону уроку "малювання", і втілювати його як актуальний та яскравий курс з орієнтацією на творчі проєкти; Маю на меті створення якісного міждисциплінарного зв'язку в школі та атмосфери постійного саморозвитку як серед вчителів, так і серед учнів; Хочу сформувати студентське портфоліо, яке буде красномовнішим для батьків і ринку праці, ніж сухі алгоритми оцінювання.

# data[].attributes.attachment_link.title
Олександр Жук — українець, який увійшов до ТОП-50 найкращих вчителів світу. Global Teacher Prize

# data[].attributes.headline
У 2018 році став найкращим вчителем України за версією Global Teacher Prize Ukraine та потрапив у престижний рейтинг Топ 30 до 30 років, а у 2019 його відзначили серед ТОП-10 новаторів. У 2020 році увійшов до ТОП-50 найкращих вчителів світу за версією світової Global Teacher Prize.

# data[].attributes.subject
У 2018 році став найкращим вчителем України за версією Global Teacher Prize Ukraine та потрапив у престижний рейтинг Топ 30 до 30 років, а у 2019 його відзначили серед ТОП-10 новаторів. У 2020 році увійшов до ТОП-50 найкращих вчителів світу за версією світової Global Teacher Prize.

# data[].attributes.headline
«Вчитель ХХІ сторіччя — психолог та актор в одному флаконі! Має вміти подати себе, зацікавити своєю особистістю», — певний Олександр.

# data[].attributes.subject
«Вчитель ХХІ сторіччя — психолог та актор в одному флаконі! Має вміти подати себе, зацікавити своєю особистістю», — певний Олександр.

# data[].attributes.headline
 Житель Харкова

# data[].attributes.body
Житель Харкова Олександр Бабійчук загинув разом із матір’ю 17 серпня від російського обстрілу гуртожитку на Салтівці. Колеги та сусіди згадують чоловіка як хорошого педагога та відмінного спортивного коментатора. Бабійчук викладав працю, розповіла суспільному сусідка загиблого, бабуся одного з учнів Людмила.
«Він хороший хлопець, вчителі за ним плачуть, бо він хороша людина»,- говорить жінка.
У вільний час Олександр працював в золочівській газеті «Зоря», описував місцеві футбольні матчі.  Йому було цікаво і він дуже класно писав ці сюжети. Олександру було 34 роки. Тіла Олександра та його матері знайшли під завалами гуртожитку на 3-й день після обстрілу — весь цей час поблизу чергували колеги. У Олександра залишилася сестра.
Відомо що ввечері 17 серпня по гуртожитку у Харкові вдарила російська ракета. Серед мешканців гуртожитку були люди з порушенням слуху.
Правоохоронці встановили тип ракети, яку російські військові випустили по гуртожитку у Салтівськогому районі Харкова ввечері 17 серпня.  Начальник поліції Харківщини заявив, що це була ракета «Іскандер», виготовлена у Російській Федерації у 2020р.

# data[].attributes.headline
 Учитель пригадує дв

# data[].attributes.body
Учитель пригадує двох хлопців, які в шостому класі мали проросійські погляди. Та він не засуджував їх, не занижував оцінки, а з повагою наводив свої аргументи. Через два роки учні самостійно дійшли висновків і змінили своє бачення.

«Для мене це значно цінніше, ніж якби вони просто взяли мою думку і сказали, що вважають так само. Зараз багато моїх учнів публікують у сторіз проукраїнські меми. Особливо тішить, коли це роблять ті, кому я три роки намагався пояснити, що співати гімн рф у школі — не ок».

Сам Ярослав нині не має досить часу для особистих рефлексій. Але любить спостерігати за своїми побратимами: хтось говорить на політичні теми, хтось курить, хтось стоїть чистить зброю, дехто групками обговорюють кіно чи літературу.

Ярослав хоче зрозуміти, що сформувало цих чоловіків так, що вони виконують завдання спокійно і без страху.

# data[].attributes.headline
Вже 10 років Олександр працює в Запорізькій школі-інтернаті «Джерело». Але був час, коли він і гадки не мав, що стане педагогом, адже спершу навчався на економіста. Серед підопічних Олександра — діти із синдромом Дауна. З усіма працює так, щоб дитина навчилася практично застосовувати інформацію. Робить акцент на командній роботі та розвитку критичного мислення. Вважає, що сучасному викладачу важливо триматися на одній хвилі з юним поколінням.

# data[].attributes.subject
Вже 10 років Олександр працює в Запорізькій школі-інтернаті «Джерело». Але був час, коли він і гадки не мав, що стане педагогом, адже спершу навчався на економіста. Серед підопічних Олександра — діти із синдромом Дауна. З усіма працює так, щоб дитина навчилася практично застосовувати інформацію. Робить акцент на командній роботі та розвитку критичного мислення. Вважає, що сучасному викладачу важливо триматися на одній хвилі з юним поколінням.

# data[].attributes.headline
«Я не роздумував. Ви

# data[].attributes.body
«Я не роздумував. Вивіз сім’ю і зрозумів, що морально не готовий далі викладати. Вирішив піти до військкомату і сказати: «Агов, я хочу бути корисним», — пригадує вчитель мистецтва в одній із київських шкіл Ярослав Лисенко. Він актор-режисер за освітою. Певний час працював у театрі, але згодом вирішив, що зможе більш впливати на розвиток українського суспільства, якщо навчатиме дітей мистецтва.
Тепер Ярослав у складі Нацгвардії. Розповідає, що нині його день виглядає хаотично: все залежить від поставлених завдань. Стабільними є лише сніданок, обід і вечеря, які готують за розкладом. За можливості виходить на зв’язок з учнями. Записує для них пости та відео у соцмережах.
Під час уроків, коли Ярослав говорив про театр, кіно, хореографію і живопис, то торкався і теми російсько-української війни. Як куратор класу він брав на себе відповідальність формувати критичний погляд про українську культуру, спонукав учнів міркувати і про події на Донбасі та їхній причинно-наслідковий зв’язок.

«Важливо говорити з дітьми про війну: не приховувати, а пояснювати, чому це відбулося, і завдяки чому ми й досі тримаємося і йдемо до перемоги. Якщо сучасне покоління буде це розуміти, вони, я сподіваюсь, не дозволять відбутися такому в майбутньому», — вважає Ярослав.

# data[].attributes.headline
Населений пункт: Запоріжжя                           Навчальний заклад: Запорізька школа-інтернат “Джерело”                                                                      Предмет: Інформатика           

# data[].attributes.subject
Населений пункт: Запоріжжя                           Навчальний заклад: Запорізька школа-інтернат “Джерело”                                                                      Предмет: Інформатика           

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
«Коли зустрічаються чотири українці, троє з них — волонтери. Коли зустрічаються четверо українських вчителів, усі вони — волонтери. Я не знаю жодного колеги, який не допомагає нашим героям, хто на фронті. Ми з вами, освітяни, — міцний тил. І тільки разом, нашою сильною спільнотою, переможемо», — сказала Людмила Булигіна.

# data[].attributes.subject
«Коли зустрічаються чотири українці, троє з них — волонтери. Коли зустрічаються четверо українських вчителів, усі вони — волонтери. Я не знаю жодного колеги, який не допомагає нашим героям, хто на фронті. Ми з вами, освітяни, — міцний тил. І тільки разом, нашою сильною спільнотою, переможемо», — сказала Людмила Булигіна.

# data[].attributes.body
Під час церемонії прем’єр-міністр України відзначив вчителів-волонтерів і особисто нагородив двох з таких педагогів — викладача української мови та літератури Юрія Гайдученка та вчительку інформатики Людмилу Булигіну. Разом вони створили проєкт «Вчитель іде в ЗСУ», що покликаний допомагати колегам, які з освітнього фронту пішли на військовий. Юрій та Людмила ініціювали спільноту, яка зараз об’єднує сотні освітян задля допомоги своїм колегам-педагогам на фронті.Як зазначив у своїй промові прем’єр-міністр, 900 вчителів вступили до лав ЗСУ і зараз воюють на фронті. Цьогоріч організатори премії зібрали чимало історій про вчителів, які захищають своїх учнів ціною власного життя та здобувають перемогу України. Саме до цих педагогів звернувся зі словами подяки телеведучий, співзасновник ГО Junior Олександр Педан.

# data[].attributes.headline
 Як зазначила голова «Освіторії» й засновниця премії Global Teacher Prize Ukraine Зоя Литвин, цього року кожен вчитель — вже переможець.

# data[].attributes.subject
 Як зазначила голова «Освіторії» й засновниця премії Global Teacher Prize Ukraine Зоя Литвин, цього року кожен вчитель — вже переможець.

# data[].attributes.body
Національну премію в Україні засновано в 2017 році ГС «Освіторія» після підписання меморандуму з фондом.
Це щорічна національна премія для вчителів-агентів освітянських змін. Премія покликана відзначити досягнення вчителя не лише щодо своїх учнів, а й щодо суспільства, та підкреслити важливість педагогів в Україні.  В  усьому світі їхні зусилля варті того, аби бути визнаними на найвищому рівні. Деякі традиції Global Teacher Prize Ukraine залишаються незмінними. Премія завжди відзначає вчителів-новаторів, які знаходять нестандартні способи викладання.З початку повномасштабної війни премія Global Teacher Prize Ukraine зібрала безліч історій про незламність, мужність, підтримку та людяність вчителів. Деякі з цих історій були про вчителів-змінотворців, які всупереч війні знаходять нові способи викладання й не полишають свою справу.

# data[].attributes.headline
Я був на церемо

# data[].attributes.body
Я був на церемонії одним із представників тих героїчний людей, які нині захищають нашу Україну. З одного боку, мені приємно, з іншого - я вважаю, на цю премію заслуговує кожен учитель, - наголосив воїн-педагог

# data[].attributes.body
“Лише особистість може виховати особистість. Це – аксіома для моєї педагогічної діяльності”.

# data[].attributes.attachment_caption
Санні Варкі 

# data[].attributes.headline
         Щорічна премія кращому вчителю світу. 

# data[].attributes.subject
         Щорічна премія кращому вчителю світу. 

# data[].attributes.body
Засновником премії є фундатор арабської освітньої корпорації GEMS мільярдер Санні Варкі. Корпорація є найбільшим у світі оператором приватних шкіл у понад десятку країн.
Global Teacher Prize – «Нобелівська премія» для вчителів, започаткована арабським мільярдером Санні Варкі у 2014 році. Нагорода вручається за видатний внесок у професію вчителя та складає 1 мільйон доларів. Вона є символом того, що діяльність вчителів є важливою і вони заслуговують на визнання і нагороди. Це одна з найбільших премій у світі за професійні досягнення, а у сфері освіти — перша і єдина премія такого масштабу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Василь Дяків - переможець Global Teacher Prize Ukraine

# data[].attributes.headline
Здобув звання 

# data[].attributes.body
Здобув звання «Заслуженого вчителя України» і переміг у конкурсі «Учитель року»

# data[].attributes.headline
Артур Пройдаков наро

# data[].attributes.body
Артур Пройдаков народився 17 квітня 1990 року у Стаханові Луганської області України.

Він учитель української мови та літератури.

Педагогічний шлях володаря вчительської "нобелівки" розпочався у Стаханові Луганської області. Спочатку вчителював у Стахановському педколеджі, потім загальноосвітніх школах №3 та №1 у місті Ромни (Сумська область). Зараз працює в приватній київській школі "Мідгард".

# data[].attributes.headline
Учитель із Кропивниц

# data[].attributes.body
Учитель із Кропивницького Олександр Сухоручко здобув відзнаку у номінації "Вчитель-захисник". Його нагородили у День працівників освіти, 2 жовтня. Олександр представляв усіх педагогів Кіровоградщини.

# data[].attributes.attachment_caption
Переможницею Global Teacher Prize Ukraine 2019 стала вчителька англійської мови, української мови і літератури Наталія Кідалова.

# data[].attributes.headline
Професійна мрія: Змі

# data[].attributes.body
Професійна мрія: Змінити громадське уявлення про те, що бути вчителем — це жертва, а не покликання, яка приносить задоволення. Змотивувати школярів обирати професію педагога.

# data[].attributes.body
Також у Наталії є свій YouTube-канал, на якому вона, хоча й рідко, але викадає відео і влоги про своє життя.

# data[].attributes.attachment_link.description
Share your videos with friends, family, and the world

# data[].attributes.headline
Спорт — також джерел

# data[].attributes.body
Спорт — також джерело натхнення. Тому, коли було організовано веломарафон на 200 км на підтримку Маріуполя — Mariupol-Azov-Ukraine, Наталія взяла участь, не роздумуючи. Внесені кошти велоспортсменів за заїзд пішли на підтримку ЗСУ. Також проїхала на велосипеді «Львівську сотню» (100 км) на підтримку нашої армії.

"У душі живе віра та надія, що разом ми подолаємо всі негаразди. Об’єднавшись, українці показали свою суперсилу! Радію та пишаюся тим, які ми стали могутні разом! Слава Україні! Слава нашим героям!"

# data[].attributes.headline
Запорізький навчальн

# data[].attributes.body
Запорізький навчально-виховномий комплекс № 67, де вона працює вчителькою англійської мови, вирішив збирати кошти на допомогу нашим бійцям. Щотижня вона робила закупівлі необхідного і передавала на блокпости. Та цього Наталії було замало… Вона хотіла бути корисною всюди та йти до Перемоги якомога швидше. Вчителька почула про волонтерство в Єврейському центрі Мазаль ТОВ і почала допомагати розвозити на велосипеді харчі, медикаменти, памперси пенсіонерам і всім, хто потребував допомоги. Так вона стала волонтером у центрі, в якому і пройшла курси «Школа волонтерів». Успішно, отримала свідоцтво.

"Ми намагаємося продовжувати жити та мислити позитивно, з вірою в нашу Перемогу! Завдяки Єврейському центру ми почали брати участь у різноманітних акціях: «Найдовша ковдра в Україні» (у процесі), я в’яжу частинки цієї майбутньої ковдри; «Збери рюкзак до школи», де ми з аніматорами розважали дітей, а вони, на знак вдячності, приносили канцелярське приладдя для тимчасово переміщених дітей. Встигаю проходити різноманітні психологічні тренінги щодо роботи вчителя з учнями в умовах війни, як можна допомогти подолати стрес та хоч трохи розслабитися. Як якісно викладати предмет дистанційно." - сказала в інтерв'ю викладачка.

# data[].attributes.headline
Наталія Лисе

# data[].attributes.body
Наталія Лисенко:  вчителька англійської мови
Місто: Запоріжжя
Школа: Запорізький НВК №7

"24 лютого життя всіх українців дуже несподівано змінилося.
На допомогу нашим захисникам стало багато волонтерів та цивільних. Я вирішила: не хочу нікуди тікати, хтось має допомагати в тилу! Про те, що ми виносили з хати все, що мали для переселенців та наших захисників, промовчу… Бо мені здається, що то робив кожен небайдужий українець. Щодо мене, то з перших днів плела маскувальні сітки, в’язала шкарпетки, які потім передавали на блокпости та в госпіталі." - так описує початок повномаштабного вторгнення Наталія.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без имени444

# data[].attributes.headline
Населений пу

# data[].attributes.body
Населений пункт: місто Заліщики Тернопільської області
Навчальний заклад: Заліщицька державна гімназія
Предмет: Всесвітня історія, Громадянська освіта, Історія України, Основи Здоров’я

# data[].attributes.headline
Звернення до українців.

# data[].attributes.subject
Звернення до українців.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сєверодонецьк-онлайн новини

# data[].attributes.attachment_link.title
Загинув Віктор Шулік - директор Попаснянського ліцею, який боронив своїх учнів на фронті

# data[].attributes.body
Віктор Шулік : вчитель історії України пішов захищати країну на початку війни. На фронт відправився і його син Денис – теж вчитель. Під час бойових дій він отримав поранення.Було повідомлено, що Віктор Шуляк загинув під Бахмутом на Донеччині, а його син Денис з чисельними осколковими пораненнями перебуває у лікарні."Війна триває за долю і за душі людей, за дітей, яких ми з вами навчаємо. Виховуємо патріотів і робимо все для того, щоб здолати ворога. Бажаю вам в цьому нелегкому році здоров’я, зберегти своє життя, творчості, всього найкращого. А всім нам – перемоги", – казав військовий.Помер 9 жовтня 2022 р.

Віктор Шуляк працював педагогом понад 30 років.

"Після Перемоги вони з сином хотіли відновлювати рідну Попасну, яку знищив ворог. Знову відкрити двері ліцею номер 1".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сніданок з 1+1

# data[].attributes.attachment_link.title
Ця подія дає надію для вчительства - переможець Global Teacher Prizе Ukraine Пауль Пшеничка

# data[].attributes.attachment_caption
Самійлик Юлія 121

# data[].attributes.body
Населений пункт: Чернівці

Навчальний заклад: Ліцей №1

Предмет: Фізика

В чому ваша суперсила: Розвиток та щоденна праця. Надихати людей навколо себе, підтримувати нові ідеї та йти до своєї мети. Тільки дія може привести до успіху у моїй професії.

Вчитель 21 століття, який він: завжди проактивний, уважний та натхненний, справжній професіонал своєї справи.

Ваша професійна мрія: Розвиватись та працювати кожного дня. Вивести науку в Україні на новий рівень.
Нагороди

Заслужений вчитель України (1996).

Відмінник освіти України (2005).

Премія імені О. Поповича (1991),

Премія імені Н. К. Крупської (1991).

Лауреат фонду «Відродження» — «Соросівський учитель» (1994, 1995, 1996 рр.).

Фіналіст і переможець фіналу міжнародного конкурсу вчителів Intel ISEF у м. Портленд (2004).

Почесний член Лондонського інституту фізики (2007).

Переможець національної премії для вчителів-новаторів Global Teacher Prize Ukraine (2017)

У 2005 році, рішенням Міжнародного астрономічного союзу і Лабораторії ім. Лінкольна Массачусетського технологічного інституту малій планеті № 21389 присвоєно ім’я «Пшенічка»

«Постійно чимось зайнятий: катаюся на гірських лижах. Коли є вільна хвилина, їду в Карпати, підіймаюся на круту вершину — і вниз. Відчуття таке, ніби в тебе виросли крила», — розповідав у 2012 році сам П. Пшенічка.

«Полюбляю слухати класичну музику, особливо Бетховена, коли перевіряю учнівські роботи. Інколи ходжу на концерти. У класичній музиці дуже багато математичних правил і складних формул, тому мені цікаво її слухати».

Англійську мову вивчив самостійно. Добре знає німецьку, непогано володіє чеською.

На премію його номінували колишні учні. За роки викладання їх назбиралося кілька сотень, серед яких є навіть професори українських та закордонних вишів.

“Я викладаю так, щоб було цікаво, – каже вчитель фізики. – Показую цікаві приклади – і з приладами, і без. Можу на ходу щось придумати і показати тему майже з нічого”.

Методики викладання. Іграшки, тести на креативність та різнорівневе навчання

Я розробив два підручники, за якими займаюся з учнями. У них розписані досліди, які можна зробити за допомогою підручних матеріалів. Наприклад, на звичайному папірці можна показати, як вирішити всі проблеми аеродинаміки.

У мене є купа всяких іграшок для дослідів. В якому місті чи країні я б не був, завжди заходжу в дитячий магазин та шукаю щось, що демонструє фізичні ефекти. Мої учні знають про цю мою пристрасть, і возять такі іграшки з усього світу.

Наприклад, на початку уроку я кажу учням: “Вгадайте, що в мене в руці”. Вони мають ставити запитання, на які можна відповісти “так” або “ні”. Потім я розкриваю долоню. А в ній – ніби шматок пластиліну. Та раптом він починає розправлятися і перетворюється в м’ячик. Далі ми думаємо, що це та як воно працює.

Я вчу учнів не лише відповідати на запитання – а ставити їх. Так ми вчимося. Хоча, я б сказав, радше спілкуємось.

Для дітей одне діло прочитати в книжці, а інше – перевірити.

Я намагаюсь показувати учням прикладну сторону знань. От, іде урок. Учитель щось розповідає. Та учень повинен розуміти, нащо це. Де воно застосовується? І я кажу: “Подивись отам і отам”.

Людині треба дати можливість застосувати свої знання на практиці – щоб вона побачила, як воно працює.

“Коли хтось зриває урок, я просто розмовляю з такою дитиною”

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=kMV9SkQJ7CY&t=3s

# data[].attributes.headline
Він був незамінн

# data[].attributes.body
Він був незамінний, він чоловік, він робив настільки багато роботи в школі. Але він сказав, що зробив свій вибір. Він ще 2014-го року поривався йти, але коли вже почалося повномасштабне вторгнення, він не зміг стояти в стороні. Загинув він на День учителя", — каже директорка Полтавської гімназії № 35 Ольга Фесенко.

Загинув Павло Кириленко 2 жовтня поблизу села Шийківка на Харківщині. Він отримав смертельне поранення під час вибуху невідомого предмета.
Поховали військового 10 жовтня у місті Горішні Плавні, звідки він родом.