# data[].attributes.body
Bitka kod Waterlooa počela je u nedelju 18. lipnja 1815. godine kod Waterlooa u današnjoj Belgiji. Carska francuska vojska, pod zapovjedništvom cara Napoleona poražena je od Britanske vojske i njenih saveznika pod zapovjedništvom vojvode od Wellingtona, Arthura Wellsleya, zajedno s Pruskom vojskom, pod zapovjedništvom Gebharda von Blucherchera. To je bila posljednja Napoleonova bitka. Poraz kod Waterlooa za Napoleona je značio kraj vladavine, a za Francuze kraj Sto dana (naziv za dane odkad se Napoleon vratio iz izbjeglištva 20. ožujka 1815.) Napoleon je prognan na udaljeni atlantski otok Svetu Helenu na kojemu je 1821. godine umro. Nakon Napoleonova protjerivanja na Elbu, pobjedničke su sile odlučile obnoviti stari poredak i stanje u Europi kakvo je bilo prije Francuske revolucije i Napoleonovih ratova. Zato je u Beču sazvan kongres koji je s radom počeo 1814. godine, a završio 1815., neposredno prije konačna Napoleonova poraza kod Waterlooa.

# data[].attributes.body
Bitka kod Leipziga započela je 16. listopada 1813. godine napadom 78.000 savezničkih vojnika s juga i 54.000 sa sjevera. Bitka je bila vrhunac Njemačkog pohoda 1813. godine, te je u njoj sudjelovalo 600.000 vojnika, korišteno 2200 komada artiljerijskog oružja i iskorišteno 200.000 komada artiljerijskog streljiva. Prouzročila je 127.000 žrtava, zbog čega je prozvanom najvećom bitkom u Europi prije Prvog svjetskog rata. Nazvana je Bitkom naroda jer su u njoj sudjelovale vojske čak deset naroda. Napoleonova je vojska poražena. Unatoč grčevitoj obrani nakon tog poraza savezničke su snage sljedeće godine ušle u Pariz. Napoleon se morao odreći vlasti u koristi Luja XVIII., brata pogubljenog kralja Luja XVI. Nakon toga je protjeran na otok Elbu.

# data[].attributes.body
Bitka kod Austerlitza bila je jedna od najvećih i najslavnijih Napoleonovih bitaka, koja se dogodila 2. prosinca 1805.; ona je označila i kraj ratnih operacija 1805. godine. Nazivaju je još i Bitkom triju careva jer su na bojnom polju službeni zapovjednici vojski bili - francuski car Napoleon, ruski car Aleksandar i austrijski car Franjo. U stvarnosti Napoleon doista jest osobno zapovijedao svojom vojskom, no austrijski car Franjo nije bio profesionalni strateg, pa je samo nominalno bio na čelu vojske. Austrijsku je vojsku zapravo vodio princ Johann von Liechtenstein, a cjelokupnom rusko-austrijskom silom zapovijedao je poznati ruski maršal Kutuzov. Napoleon je raspolagao s oko 70.000 vojnika, dok ih je združena austrijsko-ruska strana imala oko 85.000 tisuća.

# data[].attributes.body
Bitka kod Trafalgara je pomorska bitka koja se vodila 21. listopada 1805. tijekom Napoleonskih ratova, u kojoj su se sukobili francuska i britanska mornarica. To je bila najvažnija pomorska bitka vođena tijekom Napoleonskih ratova. Napoleon je Veliku Britaniju smatrao za najvećeg neprijatelja i dugo je planirao pohod na nju u namjeri da je osvoji. Godine 1805. admiral Horatio Nelson je s Kraljevskom mornaričkom flotom od 27 brodova porazio i uništio francusku i španjolsku flotu od 33 broda zapadno od rta Trafalgar. Admiral Nelson umro je u završnom dijelu bitke, ali tada je već osigurao svoje mjesto u povijesti kao najveći britanski mornarički junak, a Velika je Britanija tom pobjedom stekla potpunu premoć na moru.

# data[].attributes.body
Napoleonova invazija na Rusiju 1812. predstavlja prekretnicu Napoleonovih ratova. Napoleon je s 691 500 vojnika krenuo 24. lipnja 1812. u invaziju Rusije. Ruska vojska suprotstavila se sa strategijom spržene zemlje i izbjegavanjem velikih bitaka. Napoleon je zauzeo ispražnjenu Moskvu, ali bez opskrbe i bez odlučne pobjede nad ruskom vojskom morao se povlačiti iz Rusije za vrijeme jake zime. Pohod na Rusiju sveo je snage Francuza i njihovih saveznika na oko 3% početne jačine. Ta invazija imala je veliki utjecaj na rusku kulturu, što se očituje Tolstojevim djelom "Rat i mir" , kao i sovjetskom identifikacijom francuske invazije s njemačkom invazijom 1941. – 1945. Napoleonova invazija u Rusiji je poznata kao Domovinski rat. Ponekad se označava i kao "rat 1812."

# data[].attributes.body
Dana 14. listopada 1806. odigrala se Bitka kod Jene i Auerstädta, svojevrsna dvojna bitka u kojoj je Francuska pod vodstvom Napoleona Bonapartea pobijedila združenu prusku i sasku vojsku. Bitka je imala veliku povijesnu važnost jer je tom pobjedom Bonaparte praktički bacio Prusku na koljena (već krajem istog mjeseca trijumfalno je ušao u osvojeni Berlin). Mjesta Jena i Auerstädt međusobno su udaljena oko dvadeset kilometara, što znači da se bitka vodila na vrlo širokom području.

Oba se ta naselja nalaze u današnjoj njemačkoj saveznoj pokrajini Tiringiji, a u razdoblju Napoleonskih ratova Jena je pripadala vojvodstvu Sachsen-Weimar (ministar na dvoru vladara te države bio je znameniti Johann Wolfgang Goethe), dok je Auerstädt bio na graničnom području s Izbornom Kneževinom Saskom.

Napoleon je u Bitki kod Jene i Auerstädta raspolagao sa četiri korpusa, predvođena njegovim vjernim maršalima (maršal Lannes predvodio je Peti korpus, maršal Soult Četvrti korpus, maršal Ney Šesti korpus, a maršal Augereau Sedmi korpus). Francuskom konjicom zapovijedao je maršal Murat, koji je ujedno bio Napoleonov šogor (suprug Napoleonove sestre Caroline Bonaparte), a kasnije je postao i kraljem Napulja. Sjeverno od glavnine Napoleonovih snaga nalazio se i francuski Treći korpus, pod zapovjedništvom maršala Davouta. Taj se maršal, kako bi došao u pomoć glavnini francuskih snaga, suprotstavio čitavoj jednoj pruskoj armiji kod Auerstädta, pobijedivši više od dvostruko nadmoćnije neprijatelje. Za to je kasnije nagrađen titulom vojvode od Auerstädta (franc. Duc d’Auerstaedt).