# data[].attributes.headline
מסיכות קומדיה דל ארטה

# data[].attributes.subject
מסיכות קומדיה דל ארטה

# data[].attributes.headline
שאלה פוריה :

# data[].attributes.subject
שאלה פוריה :

# data[].attributes.body
1. מדוע כולם רוצים לחיות?

2. מהו טעם החיים?

# data[].attributes.body
"מדוע, בני אדם? הרי החיים סופם עפר וריקבון!"

# data[].attributes.headline
השבריריות של אושר ועושר 

# data[].attributes.subject
השבריריות של אושר ועושר 

# data[].attributes.body
"אתה תמות, אל תדאג. ופתאום אין רוזן, אין בעל אחוזה, אפילו שם פרטי לא, נשארת חתיכת בשר רועדת ותחתיה שלולית שתן. פתטי."

# data[].attributes.body
"החיים הם משחק מעניין ונעים"

# data[].attributes.body
"אהה, איזו תהום! למה כל כך עמוק?! ואין מזרן, אין סדין, אין שמיכה, ככה, הכל הפקר, לשכב, להתלכלך…"

# data[].attributes.body
"את עבד שלי ואני מצוה עליך למות במקומי מרצונך החופשי!"

# data[].attributes.body
"אם אלוהים רוצה לנהל את העולם בחמלה - זה עניינו: המוות, רבותיי, לא ישחק בקאקא! או פוזנא או מחליף - לא אזוז מכאן בלי ריר על הכפפות!"

# data[].attributes.headline
מציאות מול חלום

# data[].attributes.subject
מציאות מול חלום

# data[].attributes.body
"אני חולם! אני חולם! אני רוצה להתעורר!"

# data[].attributes.headline
ילדות מול זקנה 

# data[].attributes.subject
ילדות מול זקנה 

# data[].attributes.body
"ילד שלי, אני כל כך מתביישת, אבל מול המוות גם אני רק תינוקת, וכשאני יוצאת אחרי לילה בלי שינה אל הרחוב, גם לעצמותיי הזקנות עוד השמש מתוקה… אני כל כך מתביישת, בני, אבל מתוקה לי, מתוקה…"

# data[].attributes.body
שיר שרואה את העולם בצורה מאוד אופטימית ושמחה, רואה את החיים בתור מתנה ופלא, יכול לבוא בדיסוננס מעניין מול מה שבאמת קורה במחזה וההסתכלות של פוזנא על החיים בתור סבל. "כמה מבחיל הכל, הלוא רק בשביל להקיא נחוצים איזה תשעים שנות חיים, כי הדיז'ון פה הוא רק סמל, הלוא הכל ככה, כל הקוסמוס המוגלתי."

# data[].attributes.body
The end of the world

שיר שבעצם מתייחס לסוף העולם, אבל לא בגלל שסוף העולם באמת הגיע, אלא בגלל שהוא לא אוהב אותה יותר. זה מתחבר לפוזנא שלא מבין איך יכול להיות עולם בלעדיו, לרצון המאוד ברור של כולם להישאר בחיים, וספציפית גם למונולוג של האישה הגוססת בתמונה 5:

"גברתי? למה שתחיה? למה שיחיו בכלל כשאני איננה? למה שיצחקו בלעדיי ויתנשקו בלעדיי? למה שתזרח השמש כשאני בחושך? הלוא העולם נברא בשבילי, אלוהים קישט לי מסביב ואתם הקישוטים שלי, עכשיו, כשאני הולכת, איזה צורך יש בכם, בכל הקשקוש? מי אתה שתמשיך לחיות כשאני מתה?!"

# data[].attributes.headline
זו תמונה של אח

# data[].attributes.body
זו תמונה של אחוזה בריטית עשירה קלאסית, יכול להיות מתאים לסגנון האחוזה של פוזנא

# data[].attributes.headline
זו תמונה של מל

# data[].attributes.body
זו תמונה של מלאך המוות שבא לקחת את החיים של מישהו, זה יכול להתחבר למווצקי וגולגלביץ', ובכלל למחזה

# data[].attributes.body
לדמותו של פוזנא הרבה תכונות חזיריות: גאוותנות, רכושניות, אנוכיות ועוד.

# data[].attributes.headline
סמטה חשוכה מלאה בזבל

# data[].attributes.subject
סמטה חשוכה מלאה בזבל

# data[].attributes.body
בתמונה 5 נפגש פוזנא עם טיפוסים לא מאוד נעימים, נערה בהריון שהאבא ברח, ואישה על סף גסיסה. בנוסף לכך יש בטקסט הרבה שימוש במונחים הקשורים לזבל ולכלוך.

# data[].attributes.headline
צבעי פנים שמסגירים את רגשות הבן אדם

# data[].attributes.subject
צבעי פנים שמסגירים את רגשות הבן אדם

# data[].attributes.body
למשל: דמעות

# data[].attributes.body
בסופו של דבר המחזה ממחיש עד כמה העולם שלנו עצוב - ועדיין כולם רוצים לחיות בו

# data[].attributes.body
לאורך כל המחזה פוזנא מתנהג כמו תינוק מגודל ובוכה על כמה שהוא צעיר מדי בשביל למות. תמונה 3:" קחו את הדיז'ון, קחו הכל, רק השאירו קצת אוויר... עוד לא חייתי, אני תינוק." תמונה 8: "... סיפרת לי איך, שהייתי בן ארבע, יצאתי אליך מבית הכיסא במכנסיים משולשלות, רצתי אליך ושאלתי: [יורד על ברכיו כדי להיות קטן, אוחז בשולי שמלתה]..."

# data[].attributes.attachment_link.title
Baby Crying Loud for one hour - Crying Sound Effects

# data[].attributes.body
הַקַּיִץ גֹּוֵעַ מִתּוֹךְ זָהָב וָכֶתֶם

וּמִתּוֹךְ הָאַרְגָּמָן

שֶׁל-שַׁלֶּכֶת הַגַּנִּים וְשֶׁל-עָבֵי עַרְבָּיִם

הַמִּתְבּוֹסְסוֹת בְּדָמָן.

וּמִתְרוֹקֵן הַפַּרְדֵּס. רַק טַיָּלִים יְחִידִים

וְטַיָּלוֹת יְחִידוֹת

יִשְׂאוּ עֵינָם הַנּוֹהָה אַחֲרֵי מְעוּף הָאַחֲרוֹנָה

בְּשַׁיָּרוֹת הַחֲסִידוֹת.

וּמִתְיַתֵּם הַלֵּב. עוֹד מְעַט וְיוֹם סַגְרִיר

עַל-הַחַלּוֹן יִתְדַּפֵּק בִּדְמָמָה:

"בְּדַקְתֶּם נַעֲלֵיכֶם? טִלֵּאתֶם אַדַּרְתְּכֶם?

צְאוּ הָכִינוּ תַּפּוּחֵי אֲדָמָה."

הקיץ גווע הוא שיר שמדבר על חילופי עונות, אבל למעשה מדבר על גסיסה ומוות. בבית השני מרגישים גם את הבדידות של המטיילים בשדה. בבית האחרון יש מילים שמביעות התייתמות ושקט, אבל הוא נגמר באמירה על כך שיצאו להכין תפוחי אדמה, משהו מאוד פשוט ומחובר לאדמה שמחזיר אותנו ממחוזות המוות למחוזות הפשוטים שלנו

# data[].attributes.body
careless whisper שיר אהבה שיכול להתאים לריקוד של פוזנא ופוזנאבוכא בתמונה 7.

# data[].attributes.attachment_link.title
George Michael - Careless Whisper (Official Video)

# data[].attributes.body
קראתי את סוף תמונה 9, בה פוזנבוכא משפילה את פוזנא ואומרת לו מה לעשות כמו בובה על חוטים. ואז עלה לי שזה נכון לכל המחזה. המוות משחק בדמויות כמו בתיאטרון בובות. כל אחד נלחם על החיים שלו ועושה הכל בשביל להימנע ממוות, כך שזה נראה כאילו המוות משחק במריונטות שלו.

# data[].attributes.body
לאחר שלפוזנא מתגלה גורלו, מתחיל להשתגע ומצבי הרוח שלו הרבה יותר קיצוניים. שפוזנבוכא נכנסת ואומרת לו את מה שחושבת הוא מתחממם נורא מהר.

# data[].attributes.headline
סוכריה על מקל 

# data[].attributes.subject
סוכריה על מקל 

# data[].attributes.body
פוזנא משחד ילד קטן למות במקומו כמו שמנסים לחטוף ילדים קטנים שמציעים להם סוכריה על מקל.

# data[].attributes.headline
בשורות טובות

# data[].attributes.subject
בשורות טובות

# data[].attributes.body
ספר שנכתב על ידי ניל גיימן וטרי פראצ'ט, מספר על מלאך ושד שיוצאים לעצור את השמדת העולם. זה קודם כל מתחבר בגלל הרעיון של המלאכים וזה גם מתחבר בגלל שזה ספר הומוריסטי שיכול להתחבר לאווירה של המחזה

# data[].attributes.headline
מה יכול המוות לעשות לאנשים? או הפחד מהמוות?

# data[].attributes.subject
מה יכול המוות לעשות לאנשים? או הפחד מהמוות?

# data[].attributes.body
הדמויות הן מעין "אף אחד" על יד פוזנא

מתקשר לשאלה הפורייה הראשונה שלנו - האם מגיע לפוזנא לחיות יותר מהן?

# data[].attributes.attachment_link.title
Marilyn Manson - The Nobodies (Against All Gods Remix) (Official Music Video)

# data[].attributes.body
יש חשיבות לשמש במחזה - מווצקי אומר לפוזנא שהוא צריך למצוא מחליף עד יום שישי בזריחה. חוץ מזה גם אמא של פוזנא אומרת שכשהיא יוצאת אל השמש גם לעצמותיה הזקנות השמש עוד מתוקה

# data[].attributes.headline
למרות שזה שיר על אהבה 

# data[].attributes.body
למרות שזה שיר על אהבה מושלמת כביכול, המלודיה שלו והמורכבות שלו מזכירה לי את פוזנא ופוזנבוכא הצעירים ואת הדינמיקה ביניהם

# data[].attributes.attachment_link.title
Mac Miller - Congratulations (feat. Bilal)

# data[].attributes.headline
אז למה בעצם כולם רוצים לחיות?

# data[].attributes.subject
אז למה בעצם כולם רוצים לחיות?

# data[].attributes.body
שאלה שמאוד עולה מתוך המחזה ומעסיקה מאוד בעיקר את מלאך המוות

# data[].attributes.headline
פןזנא ופוזנבוכא הם אצולה

# data[].attributes.subject
פןזנא ופוזנבוכא הם אצולה

# data[].attributes.body
שמלות גרנדיוזיות שחורות וחליפה?

# data[].attributes.headline
האם מווצקי היה פעם בן אדם?

# data[].attributes.subject
האם מווצקי היה פעם בן אדם?

# data[].attributes.body
מווצקי מדבר מנקודת מבט שקצת בא מנקודת מבט של מישהו שמכיר בן אדם. יכול להיות שפעם הוא היה בןא דם, וכשמת הוא הפך למלאך המוות והוא חי כבר המון שנים וכבר מרגיש שראה וחווה הכל- ומשליך את האומללות שלו על בני האדם.

# data[].attributes.headline
שיר פתיחה לתמונה הראשונה- 

# data[].attributes.subject
שיר פתיחה לתמונה הראשונה- 

# data[].attributes.body
המנגינה הקצבית אל מול המילים הקשות והמשמעות ממש מזכירה את האווירה של ההצגה כולה- שעוסקת בנושא קשה כמו מוות במסווה של קומדיה.

# data[].attributes.attachment_link.title
The Beatles - Eleanor Rigby (From "Yellow Submarine")

# data[].attributes.headline
המיתוס של סיזיפוס

# data[].attributes.subject
המיתוס של סיזיפוס

# data[].attributes.body
מיתוס שמספר על אדם שנענש בידי האלים לגלגל סלע במעלה הר לאורך כל חייו, ובכל פעם שהוא מגיע לקצה ההר הסלע מתגלגל שוב ומתחיל מההתחלה. יכול להתחבר לתפיסה של הדמויות במחזה על החיים, של מווצקי בפרט אבל באופן כללי על חזרתיות בחיים

# data[].attributes.headline
מווצקי וגולגלביץ׳

# data[].attributes.subject
מווצקי וגולגלביץ׳

# data[].attributes.headline
המוות מקיף מכל עבר 

# data[].attributes.subject
המוות מקיף מכל עבר 

# data[].attributes.headline
כלוב / מבוך 

# data[].attributes.subject
כלוב / מבוך 

# data[].attributes.body
מבוך/ כלוב שאי אפשר לצאת ממנו, הקירות סוגרים על פוזנא במהלך המחזה כאילו הוא נחנק הוא נהיה כבד יותר הוא כל כך חושש מלמות והוא מאבד כל סימן חיים בדרך

# data[].attributes.body
זה מייצג בעייני כמה מווצקי וגולגלביץ הופכים את המוות למשהו כל כך טכני ומנוכר , כמו משימה

# data[].attributes.headline
פוזנא- חזיר 

# data[].attributes.subject
פוזנא- חזיר 

# data[].attributes.body
לפזונא יש המון תכונות ״חזיריות״

# data[].attributes.headline
האנשים המכוערים של החברה

# data[].attributes.subject
האנשים המכוערים של החברה

# data[].attributes.body
מחזה שמתעסק באנשים המכוערים וה״ריקבון״ של החברה

# data[].attributes.headline
מווצקי וגולגלביץ׳

# data[].attributes.subject
מווצקי וגולגלביץ׳

# data[].attributes.headline
כולם מתים בסוף 

# data[].attributes.subject
כולם מתים בסוף 

# data[].attributes.body
זה מסלול חוזר בלי סוף, אף אחד לא מסכים למות במקומו וזה מעגל סגור .

הוא כל הזמן מדרדר למטה לנקודת ההתחלה, המוות הוא נקודת התחלה הוא מבטל כל מעמד כולנו שווים בפני המוות.

# data[].attributes.headline
האגוצנטריות של פוזנא פ

# data[].attributes.body
האגוצנטריות של פוזנא פעם ראשונה שהוא מבין שלכל אחד יש חיים והוא רק חלק קטן מתוך הפאזל, פוזנא לא רק לא רוצה למות בוא רוצה שלמישהו יהיה מספיק אכפת ממנו שמישהו יגלה את הנכונות ללכת במקומו פתאום הוא מבין שלא יהיה הרבה שינוי אם הוא מחר יעלם מהעולם

# data[].attributes.headline
האנשים המכוערים של החברה מבפנים ומבחוץ 

# data[].attributes.subject
האנשים המכוערים של החברה מבפנים ומבחוץ 

# data[].attributes.headline
כולנו עומדים למות בדרך כזו או אחרת

# data[].attributes.subject
כולנו עומדים למות בדרך כזו או אחרת

# data[].attributes.headline
ההפקה  הכי טובה בעולםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםם

# data[].attributes.subject
ההפקה  הכי טובה בעולםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםםם

# data[].attributes.body
לא צריך הסבר.

# data[].attributes.headline
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים

# data[].attributes.subject
המעון של מיס פרגרין לילדים משונים

# data[].attributes.body
אני מרגישה שיש כמו תהליך של התמעטות וגסיסה לאורך המחזה, לקראת הסוף כל הגועל גובר ועלה ככל שממשיכים להתעסק במוות הוא מתגבר מכל עבר וזה כאילו הדמויות גוססות.

# data[].attributes.headline
ניכור-תיאטרון אפי

# data[].attributes.subject
ניכור-תיאטרון אפי

# data[].attributes.headline
איך אתם מגידים אהבה?

# data[].attributes.subject
איך אתם מגידים אהבה?

# data[].attributes.body
כמה הייתם מוכנים לעשות בשביל מי שאתם אוהבים?

# data[].attributes.headline
נאמנות אל מול בגידה

# data[].attributes.subject
נאמנות אל מול בגידה

# data[].attributes.body
פוזנא מאוד מצפה מהאנשים הקרובים אליו(הורים, אישה עבד) למעין נאמנות והקרבה, כאילו הם חייבים לו משהו. כאשר נתקל בסירוב, מרגיש פוזנא נבגד- כאילו נשדד ממנו משהו שהובטח לו. המציאות היא לגמרי אחרת כמובן.

"מותי כבר במקומי!.. את שלי, שלי!"

"לא התחייבתי למות במקומך"

# data[].attributes.headline
הדמויות שחורות אל מול עולם צבעוני או דמויות צבעוניות אל מולעולם שחור

# data[].attributes.subject
הדמויות שחורות אל מול עולם צבעוני או דמויות צבעוניות אל מולעולם שחור

# data[].attributes.body
הדמויות מייצגות תכונה מאוד ספציפית והם "טיפוסים"

# data[].attributes.headline
נפטר בגיל 56

# data[].attributes.subject
נפטר בגיל 56

# data[].attributes.attachment_caption
לאט לאט נגמר לפוזנא הזמן

# data[].attributes.headline
שעון בתור מוטיב של המוות

# data[].attributes.subject
שעון בתור מוטיב של המוות

# data[].attributes.headline
אקספרסיוניזם גרמני 

# data[].attributes.subject
אקספרסיוניזם גרמני 

# data[].attributes.headline
אקספרסיוניזם גמרני

# data[].attributes.subject
אקספרסיוניזם גמרני