# data[].attributes.body
Fosfori on mm. solukalvojen ja nukleiinihappojen rakennusaine. Sitä tarvitaan myös eläinten hampaiden ja luiden rakennusaineeksi.

Melkein 60% kaikesta fosforin tuottamista päästöistä tulee maataloudesta, sillä sitä käytetään lannoitteena. Suuria fosforipäästöjen tuottajia ovat myös haja-asutus (12.6%) ja ilman laskeuma (8,5%).

# data[].attributes.body
Typpi on eliöille välttämätön aine, sillä solut eivät toimi ilman sitä. Mm. molekyylit ja proteiinit tarvitsevat typpeä rakennusaineekseen.

Typen suurin päästöjen lähde on maatalous (46.5%). Moni maatalouden lannoite sisältää typpeä. Typpeä tulee myös ilman laskeumana, typpioksidina, paljon (19.8%). Yhdyskunnat tuottavat myös runsaasti typpeä (16,6%).

# data[].attributes.body
Kirjolohta kasvatetaan Itämerellä eniten Saaristomeren alueella. Kalankasvatus aiheuttaa typen ja fosforin pistekuormitusta. Rehun laadun ja määrän muutoksilla ravinnepäästöjä on saatu pienennettyä. Tuotanto on lisääntynyt, joten kalankasvatuksen aiheuttama kokonaiskuormitus on kasvanut.

# data[].attributes.body
Suomessa maatalous kuormittaa vesistöjä eniten. Vesistöjen kuormitus on joko haja- tai pistekuormitusta.

Hajakuormituksessa ravinteet valuvat vesistöihin useista pienistä lähteistä. Maatalouden aiheuttama kuormitus on hajakuormitusta. Muita hajakuormittajia ovat metsätalous ja ilman kautta tuleva kaukokulkeuma, joka on pääasiassa peräisin fossiilisten polttoaineiden valmistuksesta.

Pistekuormituksen päästöt voidaan selkeästi paikallistaa. Pistemäisiä kuormittajia ovat esimerkiksi jätevedenpuhdistamot, tehtaat, voimalat, sikalat ja kalanviljelylaitokset. Niiden päästöille voidaan asettaa tietyt enimmäisraja-arvot, joiden toteutumista valvotaan.

# data[].attributes.body
Huuhtoutuvien ravinteiden määrä on suurin lumien sulaessa ja sateiden aikana. Huuhtoutuvien ravinteiden määrään vaikuttaa myös joen valuma-alueen maaperän laatu, pinnan muodot ja maankäyttö. Pellon ja vesistön suojavyöhykkeellä voi pienentää ravinteiden valumista.

# data[].attributes.body
Maataloudessa käytetään runsaasti typpi- ja fosforilannoitteita. Nämä lannoitteet lisäävät rehevöitymistä, kun niitä valuu lannoituksessa vesistöihin. Typpilannoitteiden valmistukseen tarvitaan valtavasti energiaa, jota saadaan yleensä fossiilisista polttoainesta. Fosforilannoitteiden raaka-ainetta louhitaan kallioperästä

# data[].attributes.headline
Rehevöityminen näkyy monin tavoin ekosysteemissä

# data[].attributes.subject
Rehevöityminen näkyy monin tavoin ekosysteemissä

# data[].attributes.body
Kasvit, levät ja syanobakteerit ovat vesien tuottajia. Osa levistä ja syanobakteerit ovat mikroskooppisen pieniä planktoneliöitä. Tuottajat tarvitsevat valoa, lämpöä, hiilidioksidia ja ravinteita, erityisesti typpeä ja fosforia.

Jos ravinteita tulee vesistöön enemmän kuin aikaisemmin, tuottajien määrä lisääntyy ja siitä seuraa rehevöityminen eli perustuotannon lisääntyminen. Rehevöityminen voi alussa olla myönteinen asia, koska tuottajien määrän kasvaessa myös eläinten määrä kasvaa.

Ajan kuluessa rehevöitymisen haittavaikutukset alkavat näkyä. Levien ja syanobakteerien määrä kasvaa edelleen, ja rannoilla järviruokokasvustot laajenevat. Rehevöitymisen edetessä levien aiheuttama rantakivien ja kalapyydysten limoittuminen sekä veden paha haju ja kalakuolemat pilaavat vesistöä.

# data[].attributes.body
Runsastuneet eliöt vajoavat kuoltuaan vesistön pohjaan hajotettaviksi. Tämän seurauksena hajottavat tarvitsevat enemmän happea. Happi saattaa jopa loppua kokonaan. Hapen loputtua aerobiset eli happea tarvitsevat hajottajabakteerit kuolevat ja anaerobiset eli hapettomissa oloissa elävät mädättäjäbakteerit yleistyvät. Niiden toiminnasta hapettomiin pohjiin muodostuu rikkivetyä. Rikkivety on myrkyllistä pohjalla eläville eläimille ja ne häviävät alueelta.
Pohjan hapettomuuden seurauksena pohjalietteeseen sitoutunutta fosforia alkaa liueta. Ilmiötä kutsutaan sisäiseksi kuormitukseksi. Sisäisen kuormituksen vuoksi rehevöittävien päästöjen vähentämisen vaikutukset eivät näy heti vesistössä.