# data[].attributes.body
Додати то, що знайшли

# data[].attributes.body
Прочитати

# data[].attributes.attachment_link.title
Сонячна система - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Сонячна система складається з гравітаційно пов'язаних небесних тіл: масивного центрального тіла - Сонця - та численних об'єктів, що обертаються навколо нього. Це вісім великих планет ( Меркурій, Венера, Земля, Марс, Юпітер, Сатурн, Уран, Нептун), понад 100 їхніх супутників, пояс астероїдів та пояс Койпера, комети, метеороїди та космічний пил.

# data[].attributes.headline
Розташування Адреса

# data[].attributes.subject
Розташування Адреса

# data[].attributes.body
Місцева міжзоряна хмара Місцева бульбашка
Рукав Оріона
Чумацький Шлях

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Астрономы предложили новую гипотезу рождения Солнечной системы, объясняющую ее необычный химический состав. Согласно ей, наше светило и окружающие его планеты сформировались из туманности вокруг звезды Вольфа-Райе.

Современные теории говорят о том, что формирование Солнечной системы началось около 4,6 млрд лет назад с гравитационного коллапса небольшой части гигантского межзвездного молекулярного облака. "Спусковым механизмом" стало уплотнение вещества в газовом облаке, вызванное, как считается сегодня, взрывом одной или даже нескольких сверхновых. В пользу этой гипотезы говорят исследования метеоритов - в их составе присутствует необычно большое количество бериллия-10, кальция-41 и палладия-107, изотопов, который выбрасываются в космос при вспышке сверхновой.

Однако эта гипотеза не до конца объясняет "химию" Солнечной системы. В частности, в древних метеоритах необычно мало железа-60, но много алюминия-26 - хотя во время рождения сверхновой оба соединения выбрасываются в большом количестве. Астрономы из Чикагского университета под руководством Николаса Дауфаса предложили решение этой загадки: по их мнению, гравитационный коллапс спровоцировал не взрыв сверхновой, а выброс вещества звездой Вольфа-Райе.

Что такое звезда Вольфа-Райе?

На сегодняшний день во Млечном Пути известно очень мало звезд такого типа - около 500. Это очень крупные (обычно 20-40 масс Солнца) и горячие объекты, многие из которых находятся на поздней стадии звездной эволюции и уже либо сошли с главной последовательности. Со временем звезды Вольфа-Райе начинают сбрасывать свою оболочку: вещество из верхних слоев "убегает" в космос в виде звездного ветра со скоростью, превышающей 1000 километров в секунду. По мере того, как звезда Вольфа-Райе теряет свою массу, вокруг нее формируется кольцевая туманность, обтекаемая звездным ветром.

Солнце могло сформироваться именно в такой туманности. "Оболочка такого пузыря является хорошим местом для зарождения звезд, потому что пыль и газ оказываются в ловушке, где они могут конденсироваться", - комментирует Николас Дауфас. Астрономы предполагают, что от 1 до 16 процентов солнцеподобных звезд могли сформироваться именно в таких местах.

Такой механизм объясняет, почему в метеоритах почти отсутствует железо-60. Известно, что во время истечения вещества от звезды Вольфа-Райе, высвобождается большое количество алюминия-26, но не железа.

Есть также и молодые звезды Вольфа-Райе, которые находятся на переходной стадии между началом формирования и выходом на главную последовательность.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ученые объяснили необычный химсостав Солнечной системы

# data[].attributes.attachment_link.description
Астрономы предложили новую гипотезу рождения Солнечной системы, объясняющую ее необычный химический состав. Согласно ей, наше светило и окружающие его планеты сформировались из туманности вокруг звезды Вольфа-Райе. Современные теории говорят о том, что формирование Солнечной системы началось около 4,6 млрд лет назад с гравитационного коллапса небольшой части гигантского межзвездного молекулярного облака.

# data[].attributes.headline
Парад планет

# data[].attributes.subject
Парад планет

# data[].attributes.body
Незвичайний парад планет пройшов на світанку 13 листопада. Жителі Землі могли бачити з'єднання Венери і Юпітера. Із Землі цей феномен виглядав як одна яскрава зірка на південному сході над самим горизонтом.

# data[].attributes.attachment_link.title
ScienceCasts: A Spectacular Conjunction of Venus and Jupiter

# data[].attributes.attachment_link.description
Visit http://science.nasa.gov/ for more. Venus and Jupiter are converging for a spectacular conjunction in the sunset sky on August 27th

# data[].attributes.headline
Відкриття аналога Сонячної системи

# data[].attributes.subject
Відкриття аналога Сонячної системи

# data[].attributes.body
Система складається з восьми планет, які обертаються навколо схожої на Сонце зірки і розташовується на відстані 2,5 тисячі світлових років від Землі. Нова, восьма, планета системи Kepler-90i була відкрита штучним інтелектом Google, який обробляв дані, зібрані телескопом "Кеплер". Виявлений об'єкт є гарячою кам'янистій планетою, яка обертається навколо зірки з періодом 14,4 дня. Kepler-90i приблизно на 30% більша за Землю, вона розташовується настільки близько до материнської зірки, що температура її поверхні перевищує 400 градусів Цельсія.
"Система Kepler-90 це міні-версія нашої Сонячної системи. Невеликі планети обертаються всередині, а великі - зовні, але все розташовано набагато тісніше", - заявив один з дослідників Ендрю Вандебург.

# data[].attributes.headline
ВЧЕНІ ВСТАНОВИЛИ, ХТО МОЖЕ ВИЯВИТИ НАШУ ПЛАНЕТНУ СИСТЕМУ

# data[].attributes.subject
ВЧЕНІ ВСТАНОВИЛИ, ХТО МОЖЕ ВИЯВИТИ НАШУ ПЛАНЕТНУ СИСТЕМУ

# data[].attributes.body
Розрахунки показали, що ймовірність побачити Землю або будь-яку іншу планету Сонячної системи зі сторони становить всього 2,5%.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вчені встановили, хто може виявити нашу планетну систему | Zrada Today

# data[].attributes.attachment_link.description
Виявити Землю можуть жителі тільки дев'яти планет

# data[].attributes.headline
Робота вчителя Наталії горенкової

# data[].attributes.subject
Робота вчителя Наталії горенкової

# data[].attributes.attachment_link.title
Строение Солнечной системы by natalia.egorenkova on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Discover more about Строение Солнечной системы ✌️ - Personalized

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Експрес - онлайн

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Умови на Енцеладі, одному з супутників Сатурна, підходять для життя архей - одноклітинних мікроорганізмів, які не мають ядра.

До такого висновку дійшли дослідники з Німеччини і Австрії, повідомляє Phys.org, передає РИА Новости.

Під вкритою кригою поверхнею супутника Сатурна знаходиться океан. З'ясувалося, що археї виду Methanothermococcus okinawensis, що виробляють метан, виявилися чудово пристосованими до життя в умовах, які вчені створили в лабораторії і які можуть існувати на Енцеладі.

Крім того, на Енцеладі є вуглекислий газ, а на його південному полюсі були виявлені ознаки гідротермальної активності. За розрахунками дослідників, геохімічні процеси в ядрі небесного тіла здатні забезпечити мікроорганізми достатньою кількістю водню.

Проте, результати дослідження говорять лише про принципову можливість наявності мікроорганізмів на супутнику Сатурна, але ніяк не доводять, що вони дійсно там мешкають, підкреслюють вчені.

Знайшли помилку в тексті? Виділіть її мишкою і натисніть Сtrl + Enter

Реклама

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
мікроорганізми

# data[].attributes.attachment_link.title
Учені визначили, де в Сонячній системі можуть жити мікроорганізми

# data[].attributes.attachment_link.description
Умови на Енцеладі, одному з супутників Сатурна, підходять для життя архей - одноклітинних мікроорганізмів, які не мають ядра. До такого висновку дійшли дослідники з Німеччини і Австрії, повідомляє Phys.org, передає РИА Новости. Під вкритою кригою поверхнею супутника Сатурна знаходиться океан.

# data[].attributes.body
Ріпко Ірина, Hіканорова Eлизавета, Лукяненко Вероніка, Жуманієзова Аміна

# data[].attributes.body
Ігнатенко Злата, Мамедова Аліна, Пинчук Мілана

# data[].attributes.body
Линник Павло, Гулиева Айсу, Жданович Ніколь

# data[].attributes.body
Марунько Ілля, Пенечко Артем, Савченко Аліса

# data[].attributes.body
Єпішев Артем, Штанченко Даніїл, Возный Ігор, Плугар Доброслав

# data[].attributes.body
Руденко Діана, Барнинец Вікторія, Баранова Катерина

# data[].attributes.body
Прокопенко Владислав, Корниенко Роман, Бєлан Іван

# data[].attributes.body
Міщенко Катерина, Волошко Луіза, Остинцева Поліна

# data[].attributes.body
Пухальский Богдан, Щедрина Римма, Сосна Артем

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зміст:
Плутон - найменша, і найдальша від Сонця планета нашої сонячної системи, яка ще зовсім недавно мала повноправний статус 9-ї планети. Але, на жаль, все змінилося в 2006 році, саме тоді астрономи зібралися на черговий астрономічний конгрес, подумали, і вирішили, що маленький Плутон своїми розмірами не тягне на почесне звання 9-ї планети, і Плутон виключили зі списку планет. З тих пір йому присвоєно статус, так званої "карликової планети", хоча таку точку зору на Плутон прийняли далеко не всі. Але давайте про все по порядку.

Історія відкриття планети Плутон

Плутон вперше був виявлений в 1939 році американським астрономом Клайдом Вільямом Томбо, під час спостереження за зоряним небом з обсерваторії Лоэлла, штат Арізона. Втім, теоретичне існування Плутона було передбачене задовго до цього, коли не відкриту поки 9-ту планету умовно називали "планетою Ікс".

І ось молодому і талановитому хлопцю, захопленому астрономією (на момент відкриття нової планети Клайду було всього 22 роки) дали лабораторне завдання порівняно фотопластин знімків зоряного неба. Всього було два знімки, зроблених з інтервалом в два тижні.

Ось власне ці знімки.

Отже, ретельно вивчивши їх (на саме вивчення пішов цілий рік) Клайд виявив невідомий до того небесний об'єкт, який незабаром наукове співтовариство визнало за ту саму загадкову "планету Ікс". Тепер ви знаєте, хто відкрив Плутон.

Що ж стосується назви цієї планети, то вона було запропонована школяркою з Оксфорда на честь героя диснеївських мультиків, собаки Плуто, з іншого боку вона підходило до назви інших планет, названих на честь язичницьких богів античного пантеону, Плутон у греко-римській міфології був богом потойбічного світу.

Чому Плутон не планета

Якщо все було так чудово з самого початку, то чому ж астрономи у недавній час вирішили "образити" Плутон, так сильно знизивши його у званні? Вся справа в тому, що протягом довгого часу астрономи не могли визначити ні більш-менш точної маси Плутона, ні його розмірів. Лише у 1978 році з відкриттям найбільшого супутника Плутона - Харона стало ясно, що маса Плутона складає лише 0,0021 маси Землі, а діаметр Плутона складає всього 24000 км, тобто своїми розмірами він навіть менше нашого супутника Місяця.

Ось так виглядає порівняння розмірів Землі, Місяця, Плутона і його ще більш маленького супутника Харона.

Але те, що Плутон дуже маленький ще було терпимо, але далі астрономи, які до речі озброїлись куди більш потужними телескопами, стали знаходити і численні інші астрономічні об'єкти в межах поясу Койпера (він простягається за орбітою Нептуна), серед яких були маленькі крижані планети, що мають діаметр близько 100 км, але при цьому вони мали такий же склад як і Плутон.

Були серед них і не такі вже маленькі планети, наприклад, карликова планета Макемаке під кодовою назвою 2005 FY9, яка була виявлена астрономами Каліфорнійського університету в поясі Койпера, лише трохи поступається своїми розмірами Плутону. Стало зрозуміло, що виявлення за поясом Койпера або в його межах планети, що перевищує розміри Плутона лише питання часу.

Фінальним акордом у долі маленького Плутона стало виявлення в 2005 році планети Еріди, яка знаходиться ще далі Плутона і своїми розмірами перевищує його розміри. Так далі тривати не могло і вченим астрономам довелося зібратися на конгрес, який проходив з 14 по 25 серпня 2006 року в Празі, щоб визначити, як долю Плутона, так і нововідкритих карликових планет. До речі серед астрономів були ідеї, що пропонували включити в число "повноправних планет" й інші карликові планети: нововідкриту Еріду та навіть Цереру, яка до того взагалі вважалася астероїдом. Але верх здобула інша ідея, згідно з якою Плутон позбувся статусу повноправної планети, і ввійшов у число карликових планет.

Якими ж властивостями тоді повинна володіти повноправна планета? Було виділено 4 вимоги, ось вони:

Планета повинна обертатися по своїй орбіті навколо Сонця.

Планета повинна бути досить масивною і мати сферичну форму.

Планета не повинна бути супутником інших планет (до речі сам Плутон має цілих 5 супутників).

Планета повинна розчистити простір навколо своєї орбіти від інших об'єктів. Як раз цю єдину вимогу і порушує наш Плутон, саме з цієї причини він більше не вважається повноправною планетою.

Особливості планети Плутон

Тим не менш, незважаючи на статус "карликової планети", Плутон залишається дуже цікавим астрономічним об'єктом для вивчення. На даний момент Плутон займає друге місце по масі і розмірам серед карликових планет.

Навколо Сонця Плутон обертається по помірному ексцентричному орбітальному шляху, то наближаючись до Сонця на 4,4 мільярда км, то віддаляючись від нього на 7,3 мільярда км. Таким чином, відбувається цікаве явище, коли Плутон на певний час виявляється ближче до Сонця, ніж його сусід, блакитний гігант Нептун.

Один рік на Плутоні, (тобто час, за який він робить повне коло по своїй орбіті), дорівнює 250 земним рокам.

Температура Плутона

Зважаючи на велику віддаленість цієї планети від Сонця вона там дуже холодна, мабуть це одна з найбільш морозних планет нашої Сонячної системи. Середня температура на Плутоні коливається від -240 С (коли він перебуває у віддаленні від Сонця, умовно це "плутонівська зима") до -214 С (це умовно "плутонівське літо", коли планета ближча до Сонця, але як бачите і літо там зовсім не тепле).

Чи є життя на Плутоні

Дивіться попередній пункт про температуру на Плутоні, який крім всього іншого однозначно відповідає на це питання - ні. При таких низьких температурах зародження та існування органічного життя не можливе.

Поверхня Плутона

Яку поверхню має Плутон? Зрозуміло, спокусливо уявити поверхню планети Плутон білого, крижаного кольору, от тільки знімки з телескопа Хаббл кажуть, що це не зовсім так. Характер поверхні Плутона являє собою брудно-жовту кору з темними і яскравими ділянками.

Атмосфера Плутона

Склад атмосфери Плутона відрізняється від земної, атмосфера цієї планети являє собою тонку газову оболонку, що складається в основному з азоту.

Супутники Плутона

Як ми вже згадували вище, крихітний Плутон, незважаючи на свої маленькі розміри, є володарем цілих 5 супутників. Перший з них, Харон був відкритий в 1978 році, потім були відкриті й інші супутники, які отримали свої назви за іменами міфологічних персонажів античного потойбічного царства (патроном якого і був Плутона): Стікс, Нікта, Кербер та Гідра.

Скільки летіти до Плутона

Планета Плутон в середньому знаходиться в 5 мільярдах кілометрів від нас, при тому ця відстань може як збільшуватись, так і зменшуватись. Що ж стосується безпосередньо часу польоту до цієї далекої планети, то в 2006 році НАСА був відправлений до Плутона дослідний супутник Нові Горизонти, який прилетів до місця призначення в 2015 році, разом на поїздку в одну сторону пішло 9 років.

Цікаві факти про Плутон

Далеко не всі прийняли виключення Плутона зі списку планет, так наприклад, палата представників штату Нью-Мексико на законодавчому рівні оголосила, що в їх штаті Плутон все ще вважається повноцінною планетою і навіть ввела 13 березня, як "день Плутона".

Один із супутників Плутона, Харон за деякими даними володіє океаном, який зараз правда перебуває в замороженому стані.

За своїми характеристиками Плутон дуже нагадує Тритон - один із супутників Нептуна.

Плутон, відео

І на завершення цікавий документальний фільм про Плутон.

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Плутон - найменша, найдальша "не планета"

# data[].attributes.attachment_link.description
Зміст: Плутон - найменша, і найдальша від Сонця планета нашої сонячної системи, яка ще зовсім недавно мала повноправний статус 9-ї планети. Але, на жаль, все змінилося в 2006 році, саме тоді астрономи зібралися на черговий астрономічний конгрес, подумали, і вирішили, що маленький Плутон своїми розмірами не тягне на почесне звання 9-ї планети, і Плутон виключили зі списку планет.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кто бы мог подумать, что еще лет тридцать назад большинство ученых считали Солнечную систему довольно скучным местом (ну, может, за исключением Юпитера и Сатурна). Казалось, наша Земля вертится вокруг Солнца в компании мало чем примечательных кусков камня, где нет практически ничего интересного. Тем удивительнее последние сведения, например, об Уране.

Уран - это совершенно уникальная планета. Как уже было известно, плоскость экватора Урана наклонена к плоскости его орбиты под углом 98° - то есть планета вращается ретроградно, как будто лёжа на боку. Это приводит к серьезным последствиям. Если остальные планеты Солнечной системы больше похожи на вращающиеся волчки, то Уран скорее напоминает катящийся шар. Это влияет на смену дня и ночи на планете, а также на ее магнитное поле.

Новое исследование Технологического института штата Джорджии показывает, что магнитное поле Урана вращается вместе с планетой, то есть буквально меняет полюса каждый ее день.

Магнитосфера Земли организована вокруг Северного и Южного полюсов. Более того, если эти полюса вдруг поменяются местами, то нашей планете может грозить настоящая катастрофа. А на Уране подобная катастрофа происходит каждый новый день. Его магнитосфера хаотична, наклонена под углом 60 градусов к оси вращения планеты, и поэтому иногда она "открыта", а иногда "закрыта".

Авторы исследования, Кэрол Пэйти и Цинь Као, с помощью цифровых моделей, созданных на основе данных с "Вояджера-2", смогли симулировать деятельность магнитного поля Урана и раскрыть некоторые из его загадок, включая то, как оно каждый день то впускает солнечный ветер, то блокирует его. Статья об исследовании опубликована в журнале Journal of Geophysical Research: Space Physics.

Это открытие сделано благодаря данным с "Вояджера-2", который в 1986 году лишь пролетел мимо планеты. Что же мы найдем, когда отправим туда отдельную миссию? Кстати, всего неделю назад ученые NASA подали на рассмотрение проект как раз об организации такой беспилотной экспедиции.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
магнитосфера

# data[].attributes.attachment_link.title
Уран: самая странная планета Солнечной системы

# data[].attributes.attachment_link.description
Кто бы мог подумать, что еще лет тридцать назад большинство ученых считали Солнечную систему довольно скучным местом (ну, может, за исключением Юпитера и Сатурна). Казалось, наша Земля вертится вокруг Солнца в компании мало чем примечательных кусков камня, где нет практически ничего интересного. Тем удивительнее последние сведения, например, об Уране.

# data[].attributes.body
Земля це -третя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Земля - планета
Земля - одна з дев'яти планет Сонячної системи. Як і всі планети, вона обертається навколо Сонця, а також навколо своєї осі. Земля являє собою величезну кулю, сплюснуту біля полюсів, поверхня якої на дві третини вкрита водою, а на одну третину - сушею. Шари повітря, що оточує Землю, становлять її атмосферу. Атмосфера містить кисень, необхідний для живих істот.

Порівняно з деякими іншими планетами чи Сонцем Земля - зовсім маленька. Юпітер і Сатурн більші неї в сотні разів, а Сонце - майже в мільйон разів. Але Земля - єдина в Сонячній системі планета, де існує життя.
Як розвивалася Земля
Є різні теорії виникнення Сонячної системи і Землі. Одна з таких теорій стверджує, що Сонце виникло з величезних хмар рухомого газу - так званих туманностей. На початку існування Сонця навколо нього стрімко рухався широкий диск, утворений пилом та газом. Частина цього пилу і газу збиралася в грудки, що згодом стали планетами Сонячної системи. Однією з них і була наша Земля.

За іншою теорією планети утворювалися з розпечених викидів сонячного матеріалу. Вони відірвалися від Сонця і почали кружляти навколо нього за своїми орбітами, поступово охолоджуючись. За розрахунками вчених, температура на поверхні Землі (в період її народження) сягала 4 000°С. Потрібно було багато мільйонів років, щоб поверхня охолонула і сформувалася тверда кора.

Є зовсім інша теорія. Згідно з нею, частинки пилу і газу з'єднувались у грудки під великим тиском. І спочатку ці грудки, які ставали планетами, були холодними. Але від величезного тиску вони починали розігріватися зсередини. Отож, проблема виникнення планет Сонячної системи остаточно не вирішена.

Спочатку навколо Землі не було атмосфери, як немає її сьогодні на більшості планет. Однак вулканічні виверження на всій поверхні земної кулі викинули досить газів, щоб виникла хоч якась, бодай найпримітивніша атмосфера. У цій первинній атмосфері не було кисню, і перші форми життя на нашій планеті існували без нього. Вважається, що час їхньої появи - близько 3,5 млрд., років тому. Кисень (який виділявся рослинами) з'явився пізніше, коли на Землі почали розвиватись і поширюватись рослини.

На Землі немає гірських порід, що за віком були б її ровесниками. Найдавнішим породам трохи менше 4 млрд., років. Але на той час, коли ці породи виникли, більш ранні породи вже зруйнувались і перетворилися на осад, що пішов на формування нових порід. Найперші сліди життя знаходять у породах, яким близько 3,5 млрд., років. Це викопні рештки крихітних синьо-зелених водоростей. Рештки деяких інших примітивних форм життя зустрічаються в породах, яким приблизно 1 млрд., років. У породах, вік яких сягає 550 млн. років, раптом спостерігається бурхливе зростання нових форм живих організмів.

Перші ссавці з'явилися 200 млн. років тому, а динозаври вимерли, як гадають, 65 млн. років тому. Перші люди, ймовірно, з'явилися приблизно 2 млн. років тому.
Всередині Землі
Ми живемо на поверхні Землі, яку називають земною корою. Вона складається з твердих гірських порід і місцями вкрита водою. Товщина кори - близько 5 км під океанами і до 70 км під сушею.

Під корою знаходяться розпечені гірські породи і метали. Цей основний внутрішній шар називають мантією. Мантія оточує розпечений металевий центр - ядро. Частина його тверда, а частина складається з рідкого металу.

Внутрішні шари Землі надзвичайно гарячі, і на глибині понад 70 км гірські породи перебувають у розплавленому стані. При виверженні вулканів ці розплавлені породи виливаються на поверхню Землі. Що глибше від земної поверхні, то гарячішою і щільнішою стає порода.
Магнітні властивості Землі
Земля має магнітне поле. Існує гіпотеза, яка пояснює походження цього поля. Згідно з цією гіпотезою збудження магнітного поля Землі виникає від різноманітних рухів у рідкому металевому ядрі Землі. Магнітне поле Землі, як і магнітне поле будь-якого магнітного тіла, має північний та південний геомагнітні полюси. Магнітна вісь, що з'єднує геомагнітні полюси, утворює з віссю обертання Землі кут, який дорівнює приблизно 11,5°.

Дію магнітного полюса Землі можна спостерігати на прикладі компаса. Стрілка компаса також намагнічена, тому на неї діє земне магнітне поле, внаслідок чого вона завжди спрямована на північний магнітний полюс Землі.
Земне тяжіння
Тяжіння (гравітація) - це сила, що притягує всі предмети один до одного. Вона утримує на земній поверхні людей і все, що знаходиться навколо них.

Сила тяжіння спрямована до центру Землі. Найсильніше тяжіння - на поверхні Землі. Що далі предмет, який знаходиться над поверхнею Землі, від її центру, то слабкіше тяжіння.

Наприклад, на вершині гори тяжіння слабкіше, ніж біля її підніжжя. А в космічному просторі земне тяжіння відсутнє зовсім. Тому там люди і всі предмети перебувають у стані невагомості. Гравітаційне поле Землі зумовлює її сферичну форму, а також воно утримує атмосферу навколо Землі.
Земна статистика:

Середня відстань від Сонця - 149 600 000 км.

Швидкість обертання Землі навколо Сонця - 29,765 км/с.

Період обертання Землі навколо Сонця - 365,24 діб.

Загальна площа поверхні - 510 млн. км².

Відстань від поверхні до центру в середньому - 6 368 км.

На екваторі - 6 378 км.

На полюсах - 6 357 км.

Довжина екватора - 40 075 км.

Загальна площа суші - 148 млн. км² (29%).

Загальна площа океанів і морів - 361 млн. км² (71%).

Об'єм - 1 083 230 млн. км³.

Середня густина - 5518 кг/м³.

Маса - 6- 10²⁴кг.

Найвища гірська вершина - 8 848 м, гора Еверест (Джомолунгма).

Найбільша глибина океану - 11 034 м, Маріанська западина.

Вік - 4,6 млрд., років (охолола до температури 1 000°С і пройшли перші дощі - 4,3 млрд. років тому).

Поява перших живих організмів - близько 3,5 млрд. років тому.

Температура на глибині 5 000 км - 5 000°С.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
планета земля

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
фізичні властивості

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Земля: розвиток, будова, фізичні властивості. Реферат

# data[].attributes.attachment_link.description
Земля - планета Земля - одна з дев'яти планет Сонячної системи. Як і всі планети, вона обертається навколо Сонця, а також навколо своєї осі. Земля являє собою величезну кулю, сплюснуту біля полюсів, поверхня якої на дві третини вкрита водою, а на одну третину - сушею. Шари повітря, що оточує Землю, становлять її атмосферу.

# data[].attributes.headline
Артем, Аліса

# data[].attributes.subject
Артем, Аліса

# data[].attributes.body
Науково-популярний журнал Пізнавайка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зміст:
Планета Меркурій знаменна не тільки тим, що це найближча планета до Сонця, але ще це найменша планета нашої Сонячної системи. Хоча лаври самої маленької планети Меркурію дісталися зовсім недавно, адже раніше самою маленькою планетою вважався Плутон, але після того як він був розжалуваний зі статусу "повноцінних" планет, першість перейшла до Меркурія, про який наша сьогоднішня стаття.

Історія відкриття планети Меркурій

Історія Меркурія та наших знань про цю планету йде корінням в глибоку старовину, по суті це одна з перших планет, відомих людству. Так Меркурій спостерігали ще в стародавньому Шумері, однієї з перших розвинених цивілізацій на Землі. У шумерців Меркурій асоціювався з тамтешнім богом писемності Набу. Знали про цю планету також вавилонські і давньоєгипетські жерці, за сумісництвом прекрасні астрономи стародавнього світу.

Що ж стосується походження назви планети "Меркурій", то вона йде вже від римлян, які назвали цю планету на честь античного бога Меркурія (у грецькому варіанті Гермеса), покровителя торгівлі, ремесел і посланця інших олімпійських богів. Також астрономи минулого Меркурій часом поетично називали ранковою або вечірньою зорею, по часу його появи на зоряному небосхилі.

Бог Меркурій, на честь якого назвали планету.

Також античні астрономи вважали, що Меркурій і його найближча сусідка планета Венера обертаються таки навколо Сонця, а не навколо Землі. А ось Сонце вже у свою чергу обертається навколо Землі.

Особливості планети Меркурій

Мабуть, самою цікавою особливістю цієї маленької планети, є той факт, що саме на Меркурії відбуваються найбільші температурні коливання: оскільки Меркурій ближче всіх до Сонця, то днем його поверхня прогрівається до 450 С. Але з іншого боку, Меркурій не має власної атмосфери і не може утримати тепло, як наслідок, вночі температура опускається до мінус 170 С, тут найбільша різниця температур в нашій сонячній системі.

Своїми розмірами Меркурій лише трохи більше, ніж наш Місяць. Поверхня його також подібно місячній, зрешечена кратерами, слідами дрібних астероїдів і метеоритів.

Цікавий факт: приблизно 4 мільярди років тому величезний астероїд, врізався в Меркурій, силу цього удару можна порівняти з вибухом трильйона мегатоних бомб. Від цього удару на поверхні Меркурія залишився гігантський кратер, завбільшки приблизно як сучасний штат Техас, астрономи назвали його кратер Бассейнс Калоріс.

Також вельми цікавий є той факт, що на Меркурії є самий справжній лід, який ховається в глибині тамтешніх кратерів. Лід міг бути принесений на Меркурій кометами і метеоритами або навіть утворитися з водяної пари, яка виривається з надр планети.

Ще однією цікавою особливістю цієї планети, є зменшення її розмірів. Саме зменшення як вважають вчені викликано поступовим охолодженням планети, яке відбувається мільйони років. Внаслідок охолодження відбувається зминання поверхні та утворення лопастевидних скель.

Густина Меркурія є високою, вище тільки у нашої Землі, в центрі планети знаходиться величезна розплавлене ядро, що становить 75% діаметра всієї планети.

З допомогою відправленого НАСА до поверхні Меркурія дослідницького зонда Марінер-10 було зроблено дивовижне відкриття - на Меркурії існує магнітне поле. Це було тим більше дивно, так як згідно астрофізичних даних цієї планети: швидкості обертання та наявності розплавленого ядра, магнітного поля там бути не повинно. Незважаючи на те, що сила магнітного поля Меркурія складає лише 1% від сили магнітного поля Землі, воно надактивне - магнітне поле сонячного вітру періодично потрапляє в поле Меркурія і від взаємодії з ним виникають сильні магнітні торнадо, що деколи досягають поверхні планети.

Швидкість планети Меркурій, за якою він обертається навколо Сонця, становить 180 000 км в годину. Орбіта Меркурія овальної форми і сильно витягнута епілептично, внаслідок чого він, то наближається до Сонця на 47 мільйонів кілометрів, то віддаляється на 70 мільйонів кілометрів. Якщо б ми могли спостерігати Сонце з поверхні Меркурія, то звідти воно виглядало би в три рази більше, ніж із Землі.

Один рік на Меркурії дорівнює 88 земним добам.

Меркурій фото

Пропонуємо вашій увазі фото цієї планети.

Температура на Меркурії

Яка температура на Меркурії? Хоча ця планета розташована найближче до Сонця, першість найтеплішої планети сонячної системи належить сусідці Венері, чия густа атмосфера, яка буквально огортає планету, дозволяє утримувати тепло. Що стосується Меркурія, то через відсутність атмосфери, тепло його випаровується і планета, як швидко нагрівається, так і швидко остигає, кожен день і кожну ніч там проходять просто таки величезні перепади температури від +450 С вдень до -170 С вночі. При цьому середня температура на Меркурії буде становити 140 С, от тільки від цього не холодно, не жарко, погода на Меркурії залишає бажати кращого.

Чи є життя на Меркурії

Як ви, напевно, здогадалися, при таких температурних коливаннях існування життя не можливе.

Атмосфера Меркурія

Вище ми писали, що на Меркурії атмосфера відсутня, хоча з цим твердженням можна й посперечатися, атмосфера планети Меркурій не те щоб відсутня, вона просто інша і відрізняється від того, що ми розуміємо власне під атмосферою.

Оригінальна атмосфера цієї планети була розсіяна 4,6 мільярда років тому внаслідок дуже слабкої гравітації Меркурія, яка просто не могла утримати її. До того ж близькість до Сонця і постійні сонячні вітри також не сприяли збереженню атмосфери в класичному розумінні цього терміну. Тим не менш, слабка атмосфера на Меркурії таки збереглася, причому це найбільша з непостійних і незначних атмосфер в сонячній системі.

Склад атмосфери Меркурія включає в себе гелій, кисень, калій, натрій, також пари води. До того ж нинішня атмосфера планети періодично поповнюється з різних різноманітних джерел, таких як, частинки сонячного вітру, вулканічна дегазація, радіоактивний розпад елементів.

Також, незважаючи на маленький розмір і мізерну щільність атмосферу Меркурія можна розділити на цілих чотири секції: нижній, середній і верхній шари, а також екзосфера. Нижня атмосфера - має в собі багато пилу, яка надає Меркурію своєрідний червоно-коричневий вид, вона прогрівається до високих температур, завдяки теплу, яке відбивається від поверхні. Середня атмосфера має реактивний струмінь, подібний до земної. Верхня атмосфера Меркурія активно взаємодіє з сонячними вітрами, які також нагрівають її до високих температур.

Поверхня Меркурія

Поверхня планети Меркурій представляє собою голу скелю вулканічного походження. Мільярди років тому розплавлена лава охолола і утворила кам'янисту, сірого кольору поверхню. Такою поверхнею обумовлений і колір Меркурія - темно-сірий, хоча завдяки пилу в нижніх шарах атмосфери складається відчуття, що Меркурій червоно-коричневий. Знімки поверхні Меркурія зроблені з дослідницького зонда "Мессенджер" дуже нагадують місячний пейзаж, єдине на Меркурії немає "місячних морів", тоді як на Місяці немає меркуріанським ескарпів.

Кільця Меркурія

А чи є у Меркурія кільця? Адже у багатьох планет сонячної системи, наприклад, Нептуна, Урана, Юпітера і звичайно ж Сатурна вони присутні. На жаль але у Меркурія кілець немає від слова зовсім. Кільця не можуть існувати на Меркурії знову таки з огляду на близькість цієї планети до Сонця, адже кільця інших планет утворюються з крижаних уламків, шматків астероїдів та інших небесних об'єктів, які поблизу Меркурія просто розплавляються жаркими сонячними вітрами.

Супутники Меркурія

Також як і кілець супутників у Меркурія немає. Обумовлено це тим, що навколо цієї планети не так вже й багато літає астероїдів - потенційних кандидатів в супутники при зіткненні їх з гравітацією планети.

Обертання Меркурія

Обертання планети Меркурій є досить незвичним, а саме орбітальний період його обертання менший порівняно з тривалістю обертання навколо своєї осі. Тривалість ця становить менше 180 земних днів. У той час як орбітальний період удвічі менше. Іншими словами, Меркурій проходить дві орбіти за три своїх обороти.

Скільки летіти до Меркурія

У найближчій точці мінімальна відстань від Землі до Меркурія становить 77,3 мільйона кілометрів. Скільки ж часу знадобиться сучасним космічним апаратам, щоб подолати таку відстань? Найшвидший на сьогодні космічний апарат НАСА - "Нові горизонти", який був запущений до Плутона, має швидкість близько 80000 кілометрів на годину. Щоб долетіти до Меркурія йому знадобилося б приблизно 40 днів, що порівняно не так вже й довго.

Перший космічний апарат Марінер-10 запущений до Меркурія в далекому 1973 році, був не такий швидкий, йому знадобилося 147 днів, щоб долетіти до цієї планети. Техніка вдосконалюється, і можливо, в найближчому майбутньому до Меркурія можна буде долетіти і за кілька годин.

Цікаві факти про Меркурій

Меркурій досить нелегко виявити на небі, так як він "любить грати в хованки" буквально "ховаючись" за Сонцем. Тим не менш, астрономам давнини було про нього відомо. Пояснюють це тим, що в ті далекі часи небо було темне через відсутність світлового забруднення, і планету було видно набагато краще.

Зміщення орбіти Меркурія допомогло підтвердити знамениту теорію відносності Альберта Ейнштейна. Якщо коротко, то вона розповідає, як світло зірки змінюється, коли інша планета обертається навколо неї. Астрономи відображали від Меркурія сигнал радара, і шлях цього сигналу збігався з передбаченнями загальної теорії відносності.

Магнітне поле Меркурія, саме існування якого є вельми загадковим, на додачу до всього ще і розрізняється на полюсах планети. На південному полюсі воно більш інтенсивне, ніж на північному.

Меркурій, відео

І на завершення цікавий документальний фільм про політ до планети Меркурій.

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Меркурій: опис, будова, характеристика, відео, фото

# data[].attributes.attachment_link.description
Планета Меркурій знаменна не тільки тим, що це найближча планета до Сонця, але ще це найменша планета нашої Сонячної системи. Хоча лаври самої маленької планети Меркурію дісталися зовсім недавно, адже раніше самою маленькою планетою вважався Плутон, але після того як він був розжалуваний зі статусу "повноцінних" планет, першість перейшла до Меркурія, про який наша сьогоднішня стаття.

# data[].attributes.body
Тайна сусідньої планети

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
RT на русском

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
globallookpress.com

© Xing Guangli

- Недавно Людмила Засова из Института космических исследований (ИКИ) РАН рассказала RT о совместной работе ИКИ и NASA над проектом по отправке аппарата на Венеру. Это знак возрождения интереса к Венере?
- Это, конечно, означает возобновление общественного интереса, хотя нельзя сказать, что он когда-то угасал в научных институтах. Проект "Венера-Д" был задуман ещё в 1990-х годах. Всё это время на него выделялись какие-то средства. Одно время параллельно шли два проекта - "Венера-Д" и "Фобос-Грунт". "Фобос-Грунт" потерпел неудачу, но "Венера-Д" ещё продолжается.

Межпланетная станция "Вега"

© Wikimedia Commons

Интерес к Венере есть, но, мне кажется, не хватает именно популяризации этой темы. NASA, например, изучая Марс, уделяет много внимания Красной планете и популяризации полётов на Марс. К Венере ничего не запускают, соответственно, о ней мало говорят.
- Чем особенно интересна Венера для жителей Земли? Её называют близнецом Земли, и какое-то время там даже ожидали найти жизнь - динозавров и других животных.
Из того, что известно: разрабатываемые аппараты в атмосфере проживут дольше тех, что запускались в СССР. Отечественные аппараты держались около двух часов, а американские проживут год. Ну а учёные будут исследовать новые данные.

- Там не просто надеялись найти животных. Первые отечественные запускаемые станции были рассчитаны на то, чтобы определить, упали ли они в воду: на аппаратах был "сахарный замок", который должен был раствориться в воде и выпустить антенну, они были рассчитаны на посадку на воду. То есть первыми аппаратами, по сути, планировали искать жизнь. Такое открытие не просто ожидалось - оно было прописано в техническом задании. Это не случайно. Версия о том, что на Венере есть жизнь, была допустимой и логичной по всем параметрам.

Венера интересна со многих точек зрения. Интерес учёных вполне объясним: мы живём в одной Солнечной системе и нам доступны только её планеты. Основной ошибкой изучения Венеры было то, что для неё принимали модели, опробованные на Земле. Например, основной проблемой в оценке парникового эффекта было то, что исследователи считали, что облака, видимые в телескопы, состоят из воды. А оказалось, что облака на Венере из серной кислоты.
- Много ли загадок хранит Венера?
Есть такая наука - сравнительная планетология, которая как раз и начала развиваться, когда первые аппараты достигли Венеры и Марса. Эти планеты вместе с Землёй имеют сходную историю формирования. Изучая их, можно лучше понять, как они формировались и что происходит на Земле.
В поисках воды: брифинг NASA об исследовании океанов за пределами Земли
Ещё один интересный аспект связан с теорией панспермии, которая говорит о том, что частички жизни могут перемещаться с солнечным давлением. Но это может происходить только в сторону от Солнца. То есть с Земли жизнь могла бы попасть на Марс, а на Землю - только с Венеры. Иначе говоря, есть вероятность, что когда-то на Венере существовала жизнь, но по мере нагревания Солнца биомасса на Венере начала разлагаться, жизнь постепенно исчезла, а значит, когда Солнце нагреется ещё больше, то же самое может случиться и с Землёй.
- Находили ли на Земле метеориты с Венеры? Что они могут рассказать о планете?
- Очень многое было сделано советскими станциями, но нельзя сказать, что они сняли все сливки. Новые данные получать очень сложно. Мелкими станциями этого не сделать. Для изучения атмосферы нужен спускаемый аппарат, и желательно, чтобы он достиг поверхности. А вот о геологии Венеры неизвестно почти ничего. Вопросы останутся и после запуска российско-американского проекта.

Венера, например, интересна тем, что на определённой высоте там есть относительно комфортные условия для человека: давление в одну атмосферу и температура около 40 °C. Мы привыкли жить на поверхности - это такой "планетарный шовинизм" - а на самом деле можно ведь жить в атмосфере, например, или в воде. Рисовали даже планы "плавающих городов" - это было эффектно.
Навстречу звезде: зачем NASA отправляет космический аппарат к Солнцу
В прошлом планеты для нас также много интересного. Солнце со временем разогревается. Это обычная звезда, которая развивается, как и другие звёзды, и раньше она была холоднее. А когда на Солнце было холоднее, на Венере также было холоднее. Там, вероятно, плескались океаны, а воды было гораздо больше, чем на Земле. А где вода - там могла быть и жизнь. Так что изучение Венеры может рассказать и о прошлом, и о возможном будущем, а может быть, подскажет способы, которыми можно искать следы жизни.

- Появлялись сообщения о такой находке в Антарктиде. Говорили и о метеоритах с Марса. Так или иначе, это не заменяет исследований планет. Это просто отдельные кусочки, которые имеют мало общего с тем, что там происходит сейчас.

Венера и другие планеты Солнечной системы

globallookpress.com

- Может ли какой-нибудь энтузиаст вроде Илона Маска ухватиться за идею освоения и колонизации Венеры?

- Илон Маск сейчас тоже в основном работает на деньги NASA. На самом деле очень многие известные люди пытались вкладываться в изучение космоса, да и сейчас вкладываются. Например, Стивен Спилберг, насколько помню, в 1990-х годах выделял деньги на лунный аппарат, который так никуда и не полетел. Это большие суммы. Google объявлял приз с подобными целями, но было очевидно, что сумма мала и чтобы окупить затраты. Даже для корпораций расходы, связанные с такими проектами, очень велики и под силу, скорее всего, только государствам.

В каком-то смысле Венера, возможно, даже перспективнее, чем Марс: убирать лишнюю атмосферу легче, чем восполнять недостающую. Венера ближе к Земле по размерам и массе. Ещё в 1960-х годах американский учёный Карл Саган предложил отправить на Венеру бактерии, которые переработают атмосферу и сделают её похожей на земную.

Но о колонизации говорить не стоит. Она подразумевает высадку, постройку баз и прочее. К Марсу вряд ли можно применить это слово, хотя хотелось бы построить там научную базу, даже посещаемую. Сейчас сложно вести речь о колонизации Марса, или Венеры, или Луны. Чтобы люди там поселились, нужны комфортные условия: прилететь, высадиться и спокойно жить. Ни на Марсе, ни на Венере такое сейчас невозможно, если не будет какой-нибудь сложной аппаратуры, которая сможет поддерживать эту самую жизнь. Даже в Антарктиде на Земле условия гораздо более мягкие, чем на Марсе, а Антарктиду никто не пытается колонизировать.

Более вероятны проекты с Луной по добыче ресурсов. Мне кажется, если что-то подобное и будет развиваться, то в эту сторону. А чтобы добывать ресурсы, нужно хорошо изучить их, узнать, где что можно добыть. Возможно, кстати, что это окажется ещё и выгодно.

# data[].attributes.attachment_link.title
Тайна второй планеты: чего ожидать от исследований Венеры

# data[].attributes.attachment_link.description
В последнее время на международном уровне возрождается интерес к исследованию Венеры. Планета очень схожа с Землёй по размерам и массе, и долгое время под её облаками учёные ожидали найти цветущую жизнь. О том, чего в будущем ожидать от исследований Венеры и как они помогут узнать больше о нашей планете, RT рассказал популяризатор науки, автор книг и статей о космических полётах Павел Шубин.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Іноді астрономи дозволяють собі стріляти з гармат по горобцях. Нещодавно вони направили новий гігантський радіотелескоп обсерваторії Аресібо в Пуерто-Ріко не на далеку галактику, а на одного з наших сусідів - Меркурій. Найближча до Сонця планета не випромінює радіохвиль, і астрономам довелося самим обстріляти її радіосигналами. Радіотелескоп зіграв на цей раз роль радіолокатора. Постріли були зроблені не дарма.

Прийняте радіоехо показало, що одна з думок, прийнятих в науці, невірна. Ґрунтуючись на даних оптичної астрономії, вчені вважали, що Меркурій завжди звернений до Сонця однією і тією ж стороною - так само, як Місяць до Землі. Але радіолокація показала, що період обертання Меркурія навколо своєї осі дорівнює 59 земним добам. Тим часом період обертання його навколо Сонця становить 88 діб. Отже, планета, хоч і повільно, але повертається до Сонця усіма своїми боками.

Нові дані, разом з раніше відомими дивацтвами найменшої з великих планет, лягли в основу цікавої гіпотези, сформульованої астрофізиками Томасом Голдом, Ральфом Даїсом та Гордоном Петрігенелом з Корнельського університету (США).

Коли виникла сонячна система, найближчою до Сонця планетою була Венера. Навколо неї обертався місяць ще більший, ніж Місяць земний. Але в результаті якихось катастрофічних подій (може бути, це було вторгнення в сонячну систему незвичайної масивної комети), супутник Венери зійшов з орбіти і став обертатися безпосередньо навколо Сонця. Відбулася ця подія "зовсім недавно" - лише якихось 400 мільйонів років тому.

# data[].attributes.attachment_link.title
І все-таки Меркурій обертається

# data[].attributes.attachment_link.description
Іноді астрономи дозволяють собі стріляти з гармат по горобцях. Нещодавно вони направили новий гігантський радіотелескоп обсерваторії Аресібо в Пуерто-Ріко не на далеку галактику, а на одного з наших сусідів - Меркурій. Найближча до Сонця планета не випромінює радіохвиль, і астрономам довелося самим обстріляти її радіосигналами. Радіотелескоп зіграв на цей раз роль радіолокатора.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Цікаві факти

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Хочете дізнатися більше про планету Сатурн? Представляємо вашій увазі 10 цікавих фактів, яких ви ще не знали.
1. Сатурн найменш щільна планета в сонячній системі.
Сатурн має щільність 0,68г / куб.см. Для порівняння вода -1г / куб.см., Земля -5,52г / куб.см. Таким чином Сатурн не потонув би в басейні з водою.
2.Сатурн сплющений з полюсів.
Сатурн обертається навколо своєї осі настільки швидко, що сплющується з полюсів.
Відстань від центру до полюсів 54000 км, відстань від центру до екватора 60300 км. Іншими словами, екватор на 6300 км далі від центру, ніж полюса.
3.Перші астрономи приймали кільця Сатурна за місяця.

Коли Галілей першим звернув свій телескоп на Сатурн в 1610 році, він побачив, планету та її кільця, правда він про це не знав. Галілей порахував що це не кільця, а місяці навколо Сатурна. Пізніше Крістіан Гюйгенс використав новий телескоп і побачив, що Сатурн насправді оточений його знаменитими кільцями.

4. Сатурн насправді набагато менше ніж здається.

Сатурн складається з водню, гелію і метану, а в центрі всього цього є невелике ядро з льоду і гірських порід. Швидкість вітру на Сатурні може досягати 1800км / год.
5.Сатурн має 62 місяця
У Юпітера, наприклад, 63 місяця, ворим є Сатурн зі своїми 62 місяцями. Деякі з них величезні, такі як Титан - другий місяць в Сонячній системі. Але більшість мають в поперечнику всього пару кілометрів.
6. День і ніч на Сатурні.
Визначити реальну швидкість обертання Сатурна було дуже складно. Планета не має твердої поверхні, а рух газу не стирає всю картину. Вчені змогли оцінити швидкість обертання Сатурна лише за допомогою аналізу обертання магнітного поля планети. В одному вимірі називалася цифра 10:00 45 хвилин, але в останньому аналізі 10 годин 32 хвилини.
7. Рік на Сатурні триває 30 земних років.
Для того щоб зробити оборот навколо сонця Сатурну необхідно 30 Земних років. В наслідок чого кільця Сатурна іноді практично не видно. Це пов'язано з обертанням планети і зміною кута нахилу.
8.У глибині атмосфери Сатурна тиск становить 3 мільйони Земних атмосфер.
Сатурн відноситься до типу газових планет і на глибині 30 тис. км. вглиб атмосфери водень зживається в рідкий, а потім у твердий стан (так званий металевий водень). Це означає що людину сплюснуло в точку потрап він туди.
9.Сатурн видно неозброєним оком.
Вийшовши ясно вночі на вулицю і звертаючи свій погляд на небо, знайте, що найяскравіша зірка - це Сатурн.
10.На Сатурні є північне сяйво
Інфрачервоні камери космічного корабля зробили знімки північного полюса Сатурна і виявили на ньому північне сяйво. Раніше ні на одній планеті сонячної системи не вдавалося знайти подібних речей. На Сатурні бушують урагани, які дуже нагадують урагани на Землі. Величезні воронкоподібні плями свідчать про негоду на планеті видно з космосу.

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти про планету Сатурн

# data[].attributes.attachment_link.description
Хочете дізнатися більше про планету Сатурн? Представляємо вашій увазі 10 цікавих фактів, яких ви ще не знали. 1. Сатурн найменш щільна планета в сонячній системі. Сатурн має щільність 0,68г / куб.см. Для порівняння вода -1г / куб.см., Земля -5,52г / куб.см. Таким чином Сатурн не потонув би в басейні з водою.

# data[].attributes.headline
Артем, Доброслав

# data[].attributes.subject
Артем, Доброслав

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зміст:
Крім Сонця планета Юпітер дійсно найбільша за розмірами і масою в нашій Сонячній системі, недарма названа вона на честь головного і самого могутнього бога античного пантеону - Юпітера в римській традиції (він же Зевс, в традиції грецькій). Також планета Юпітер таїть у собі чимало загадок і вже не раз згадувалася на сторінках нашого наукового сайту, у сьогоднішній статті ми зберемо всі відомості про цю цікаву планету-гіганта воєдино, отже, вперед до Юпітера.

Хто відкрив Юпітер

Але спершу трохи історії відкриття Юпітера. Насправді про Юпітер вже добре були обізнані вавилонські жерці і за сумісництвом астрономи стародавнього світу, саме в їх працях є перші в історії згадки про цього гіганта. Вся справа в тому, що Юпітер настільки великий, що його завжди можна було розгледіти в зоряному небі неозброєним поглядом.

Знаменитий астроном Галілео Галілей був першим, хто вивчав планету Юпітер вже через телескоп, він же відкрив чотири найбільших супутника Юпітера. На той момент відкриття супутників у Юпітера було важливим аргументом на користь геліоцентричної моделі Коперника (про те, що центром небесної системи є Сонце, а не Земля). А сам великий вчений за свої революційні, на той момент, відкриття зазнав переслідування інквізиції, але це вже інша історія.

Згодом багато астрономів роздивлялися Юпітер через свої телескопи, роблячи різні цікаві відкриття, наприклад астроном Кассіні виявив велику червону пляму на поверхні планети (про неї докладніше напишемо нижче) і також розрахував період обертання та диференціального обертання атмосфери Юпітера. Астроном Е. Бернард відкрив останній супутник Юпітера Аматея. Спостереження за Юпітером з допомогою все більш потужних телескопів тривають досі.

Особливості планети Юпітер

Якщо порівнювати Юпітер з нашою планетою, то розміри Юпітера більше розмірів Землі в 317 разів. Крім того Юпітер в 2,5 рази більше всіх інших планет Сонячної системи разом узятих. Що ж стосується маси Юпітера, то вона в 318 разів більше маси Землі і в 2,5 рази більше маси всіх інших планет Сонячної системи разом узятих. Маса Юпітера становить 1,9 х 10*27.

Температура Юпітера

Яка температура на Юпітері вдень і вночі? Враховуючи велику відстань планети від Сонця логічно припустити, що на Юпітері холодно, але не все так однозначно. Зовнішня атмосфера гіганта дійсно дуже холодна, температура там становить приблизно -145 ° С, але в міру поглиблення на кілька сотень кілометрів у глиб планети стає тепліше. Причому не просто тепліше, а просто жарко, оскільки на поверхні Юпітера температура може досягати до +153 С. Такий сильний перепад температури обумовлений тим, що поверхня планети складається з палаючого водню, що виділяє тепло. Більш того, розплавлені внутрішні частини планети виділяють навіть більше тепла, ніж сам Юпітер отримує від Сонця.

Все це доповнюють найсильніші бурі, що вирують на планеті (швидкість вітру досягає 600 км на годину), які змішують жар, що виходить від водневої складової Юпітера з холодним повітрям атмосфери.

Чи є життя на Юпітері

Як бачите, фізичні умови на Юпітері дуже суворі, так що, враховуючи відсутність твердої поверхні, великий атмосферний тиск і високу температуру на самій поверхні планети, життя на Юпітері не можливе.

Атмосфера Юпітера

Атмосфера Юпітера величезна, втім, як і сам Юпітер. Хімічний склад атмосфери Юпітера на 90% складається з водню і на 10% з гелію, також до складу атмосфери входять і деякі інші хімічні елементи: аміак, метан, сірководень. А так як Юпітер є газовим гігантом без твердої поверхні, то межа між його атмосферою і власне поверхнею відсутня.

Але якщо б ми стали опускатися все глибше в надра планети, то помітили б зміни в щільності та температурі водню і гелію. На основі цих змін вчені виділили такі частини атмосфери планети як тропосфера, стратосфера, термосфера й екзосфера.

Чому Юпітер не зірка

Можливо, читачі помітили, що за своїм складом, а особливо за переважанням водню та гелію Юпітер дуже схожий з Сонцем. У зв'язку з цим виникає питання, чому Юпітер все-таки планета, а не зірка. Справа в тому, що йому просто не вистачило маси і тепла для того, щоб почати злиття атомів водню в гелій. За підрахунками вчених Юпітеру необхідно збільшити свою поточну масу у 80 разів, щоб почати термоядерні реакції, які відбуваються на Сонці та інших зірках.

Фото планети Юпітер

Поверхня Юпітера

Через відсутність твердої поверхні у планети-гіганта, вчені за якусь умовну поверхню взяли нижню точку в його атмосфері, де тиск становить 1 бар. Різні хімічні елементи, що входять до складу атмосфери планети вносять свій внесок у формування барвистих хмар Юпітера, які ми можемо спостерігати в телескоп. Саме аміачні хмари відповідають за рудо-білий в смужку колір планети Юпітер.

Велика червона пляма на Юпітері

Якщо ви будете уважно роздивлятися поверхню планети-гіганта, то від вашої уваги точно не вислизне характерна велика червона пляма, яку першим помітив ще астроном Кассіні, спостерігаючи Юпітер в кінці 1600-х років. Що ж являє собою ця велика червона пляма Юпітера? На думку вчених це великий атмосферний шторм, причому настільки великий, що вирує в південній півкулі планети ось вже більше 400 років, а можливо і довше (враховуючи що він міг виникнути ще задовго до того, як Кассіні побачив його).

Хоча в останній час астрономи помітили, що шторм почав потроху вщухати, так як розміри плями стали скорочуватися. Згідно з однією з гіпотез велика червона пляма прийме кругову форму до 2040 року, але як довго вона ще проіснує невідомо.

Вік Юпітера

На даний момент точний вік планети Юпітер невідомий. Труднощі його визначення полягають у тому, що вченим поки не відомо, як Юпітер був утворений. Згідно з однією з гіпотез Юпітер, втім, як і інші планети, був утворений з сонячної туманності близько 4,6 мільярда років тому, але це всього лише гіпотеза.

Кільця Юпітера

Так, у Юпітера, як у всякої порядної планети-гіганта є кільця. Зрозуміло вони не такі великі і помітні як у його сусіда Сатурна. Кільця у Юпітера тонше і слабкіше, швидше всього вони складаються з речовин, викинутих супутниками гіганта при зіткненні тих з блукаючими астероїдами і кометами.

Супутники Юпітера

Юпітер має аж цілих 67 супутників, по суті більше всіх інших планет Сонячної системи. Супутники Юпітера являють собою великий інтерес для вчених, так серед них зустрічаються настільки великі екземпляри, які перевершують своїми розмірами деякі маленькі планети (на зразок Меркурія і вже "не планети" Плутона), що володіють до того ж значними запасами підземних вод.

Обертання Юпітера

Один рік на Юпітері триває наших 11,86 земних роки. Саме за такий період часу Юпітер робить один оборот навколо Сонця. Швидкість руху планети Юпітер по орбіті складає 13 км в секунду. Орбіта Юпітера злегка нахилена (близько 6,09 градусів) порівняно з площиною екліптики.

Скільки летіти до Юпітера

Скільки летіти до Юпітера від Землі? Коли Земля і Юпітер розташовані ближче один до одного, відстань між ними становить 628 мільйонів кілометрів. За скільки цю відстань зможуть подолати сучасні космічні кораблі? Запущений НАСА ще в 1979 році дослідний шатл Вояджер-1, на політ до Юпітера витратив 546 днів. У Вояджера-2 подібний політ зайняв 688 днів.

Цікаві факти про Юпітер

Незважаючи на свої воістину гігантські розміри Юпітер ще й найшвидша за обертанням навколо осі планета в Сонячній системі, щоб зробити один оборот навколо осі йому знадобиться всього 10 наших годин, таким чином, доба на Юпітері рівна 10 годинам.

Хмари на Юпітері можуть досягати товщини до 10 км.

У Юпітера присутнє інтенсивне магнітне поле, що в 16 разів сильніше магнітного поля Землі.

Юпітер цілком можливо побачити своїми очима, і швидше за все ви не раз його бачили, просто не знали що це саме Юпітер. Якщо в нічному зоряному небі ви бачите велику та яскраву зірку, то швидше за все це він.

Планета Юпітер, відео

І на завершення цікавий документальний фільм від каналу Discovery про недавній політ космічного корабля Юнона до орбіти Юпітера.

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Юпітер: все, що треба знати про гіганта: опис, будова, характеристика

# data[].attributes.attachment_link.description
Зміст: Крім Сонця планета Юпітер дійсно найбільша за розмірами і масою в нашій Сонячній системі, недарма названа вона на честь головного і самого могутнього бога античного пантеону - Юпітера в римській традиції (він же Зевс, в традиції грецькій).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зміст:
Хоча, звісно, слово "гігант" буде трошки сильно сказано по відношенню до Нептуна, планети хоч і досить великої за космічними мірками, але, тим не менш, такої, що за розмірами значно поступається іншим планетам-гігантам нашої сонячної системи: Юпітера, Сатурна і Урана. До речі про Уран, ця планета за розмірами хоча і більше Нептуна, але по масі Нептун на 18% таки більше Урану. В цілому цю планету, названу з-за свого блакитного кольору на честь античного бога морів Нептуном можна вважати найменшою з планет гігантів і заодно самою масивною - густина Нептуна в рази сильніше, ніж в інших планет. А от у порівнянні з Сонцем, що Нептун, що наша Земля, крихітні, якщо уявити що Сонце наше розміром з двері, то Земля розміром з монетку, а Нептун за розміром такий же, як великий бейсбольний м'яч.

Історія відкриття планети Нептун

Історія відкриття Нептуна унікальна у своєму роді, так як це перша планета в нашій сонячній системі, яка була відкрита чисто теоретично, завдяки математичним розрахункам і тільки потім вона була помічена в телескоп. Діло було так: у далекому 1846 році французький астроном Алексіс Бувар спостерігав у телескоп за рухом планети Уран і помітив дивні відхилення в його орбіті. Аномалія при русі планети, на його думку, могла бути викликана сильним гравітаційним впливом якогось іншого великого небесного тіла. Німецький колега Алексіса, астроном Йоганн Галле зробив необхідні математичні розрахунки щодо визначення місця знаходження цієї до того невідомої планети, і вони виявилися правильними, оскільки незабаром на місці передбачуваного знаходження невідомої "планети Х" був виявлений наш Нептун.

Хоча ще задовго до цього планету Нептун спостерігав у телескоп великий Галілео Галілей. Правда, він у своїх астрономічних записах відзначив її як зірку, а не планету, тому відкриття йому не зарахували.

Нептун - найдальша планета сонячної системи

"А як же Плутон?", - мабуть, запитаєте ви. Насправді тут все не так просто як здається на перший погляд. З моменту свого відкриття, в 1846 році, Нептун з повним правом вважався найвіддаленішою планетою від Сонця. Але ось у 1930 році був виявлений маленький Плутон, який знаходиться ще далі. От тільки тут є один нюанс, орбіта Плутона сильно витягнута по еліпсу таким чином, що в певні моменти свого руху Плутон виявляється ближче до Сонця, ніж Нептун. Останній раз подібне астрономічне явище відбувалося з 1978 по 1999 рік - протягом 20 років Нептун знову мав звання повноправної "самої далекої планети від Сонця".

Деякі астрономи, щоб позбутися цієї плутанини, навіть пропонували "розжалувати" Плутон від звання планети, мовляв, це просто маленьке небесне тіло, що літає по орбіті, або присвоїти статус "карликової планети", втім, суперечки з цього приводу ведуться до сих пір.

Особливості планети Нептун

Свій яскравий блакитний вигляд Нептун має завдяки сильній щільності хмар в атмосфері планети, хмари ці таять в собі поки ще до кінця невідомі нашій науці хімічні сполуки, які при поглинанні сонячного світла забарвлюються в блакитні кольори. Один рік на Нептуні дорівнює нашим 165 рокам, саме за такий час Нептун проходить свій повний цикл по орбіті навколо Сонця. А ось доба на Нептуні не така довга, як рік, вона навіть коротше нашої земної, так як триває лише 16 годин.

Температура Нептуна

Так як сонячні промені до віддаленого "блакитного гіганта" доходять у дуже маленькій кількості, закономірно, що на поверхні його дуже і дуже холодно - середня температура поверхні становить -221 градус за Цельсієм, що в два рази нижче температури замерзання води. Одним словом, якби ви опинились на Нептуні, то в мить ока б перетворились на кригу.

Поверхня Нептуна

Поверхня Нептуна складається з аміачного і метанового льоду, а ось ядро планети цілком може виявитися кам'яним, але це поки що лише гіпотеза. Цікаво, що сила гравітації на Нептуні вельми схожа з земною, вона лише на 17% більше, ніж у нас, і це притому, що Нептун в 17 разів більше Землі. Незважаючи на це погуляти по Нептуну ми навряд чи зможе найближчим часом, дивіться попередній абзац про лід. І до того ж на поверхні Нептуна дмуть сильні вітри, швидкість яких може досягати до 2400 кілометрів на годину (!), мабуть, на жодній іншій планеті нашої сонячної системи немає настільки сильних вітрів, як тут.

Розмір Нептуна

Як вже було сказано вище він у 17 разів більше нашої Землі. Нижче на картинці показане порівняння розмірів наших планет.

Атмосфера Нептуна

Склад атмосфери Нептуна схожий з атмосферами більшості аналогічних планет-гігантів: там, в основному, переважають атоми водню і гелію, також в невеликих кількостях є аміак, заморожена вода, метан та інші хімічні елементи. Ось тільки на відміну від інших великих планет в атмосфері Нептуна міститься дуже багато льоду, що обумовлено його віддаленим положенням.

Кільця планети Нептун

Напевно, коли ви чуєте про кільця планет, на думку відразу ж приходить Сатурн, але насправді він далеко не єдиний володар кілець. Кільця, нехай і не такі великі й красиві, як у Сатурна, має і наш Нептун. В цілому у Нептуна є п'ять кілець, названих на честь астрономів, що відкрили їх: Галле, Леверье, Ласселл, Араго та Адамс.

Кільця Нептуна складаються з маленьких камінчиків і космічного пилу (безліч частинок мікронного розміру), за будовою вони в чомусь подібні до кілець Юпітера і їх досить таки важко помітити, так як вони чорного кольору. Вчені вважають, що кільця Нептуна відносно молоді, принаймні, вони набагато молодше кілець сусіднього з ним Урану.

Супутники Нептуна

У Нептуна, як і у всякої порядної планети-гіганта є свої супутники та не один, а цілих тринадцять, названих на честь більш дрібних морських богів античного пантеону.

Особливо цікавим є супутник Тритон, що був відкритий, в тому числі завдяки... пиву. Справа в тому, що англійський астроном Вільям Ласінг, який власне і відкрив Тритон, нажив великі статки, займаючись варінням та торгівлею пивом, що згодом дозволило йому вкладати чималі гроші і час в улюблене хобі - астрономію (тим більше облаштувати якісну обсерваторію не дешево коштує).

Але що ж цікавого й унікального в Тритоні? Справа в тому, що це єдиний відомий супутник в нашій сонячній системі, що обертається навколо планети в протилежну сторону щодо обертання самої планети. У науковій термінології це називається "обертанням за ретроградною орбітою". Вчені припускають, що Тритон раніше зовсім не був супутником, а незалежною карликовою планетою (подібно Плутону), що волею долі потрапила в сферу впливу гравітації Нептуна, по суті була захоплена "блакитним гігантом". Але цим справа не закінчилася: гравітація Нептуна притягує Тритон все ближче і ближче і через кілька мільйонів світлових років, гравітаційні сили можуть розірвати супутник на шматки.

Скільки летіти до Нептуна

Довго. Це якщо коротко, при сучасних технологіях, зрозуміло. Адже відстань від Нептуна до Сонця складає 4,5 мільярда кілометрів, а відстань від Землі до Нептуна - 4,3 мільярда кілометрів відповідно. Єдиний відправлений з Землі до Нептуна супутник Вояджер-2, запущений у 1977 році, долетів до пункту призначення лише до 1989 року, де сфотографував "велику темну пляму" на поверхні Нептуна і спостерігав ряд потужних буревіїв в атмосфері планети.

Планета Нептун відео

І на завершення нашої статті пропонуємо вам цікаве відео про планету Нептун.

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Нептун: атмосфера, температура, розмір, історія відкриття

# data[].attributes.attachment_link.description
Зміст: Хоча, звісно, слово "гігант" буде трошки сильно сказано по відношенню до Нептуна, планети хоч і досить великої за космічними мірками, але, тим не менш, такої, що за розмірами значно поступається іншим планетам-гігантам нашої сонячної системи: Юпітера, Сатурна і Урана.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Зміст:
Планета Уран, одна з гігантських планет нашої Сонячної системи (займає третє місце за величиною після Юпітера та Сатурна), примітна, насамперед, своїм незвичайним рухом навколо Сонця, а саме на відміну від всіх інших планет Уран обертається "ретроградно". Що це означає? А те, що якщо інші планети, в тому числі наша Земля, подібні рухомим, вовчкам, що крутяться (за рахунок кручення відбувається зміна дня і ночі), то Уран, подібний кулі, що котиться і як результат зміна дня/ночі, а також пори року на цій планети істотно відрізняються.

Хто відкрив Уран

Але давайте почнемо нашу розповідь про цю незвичайну планету з історії її відкриття. Планета Уран була відкрита англійським астрономом Вільямом Гершелем в 1781 році. Що цікаво, спостерігаючи її незвичайний рух, астроном спершу прийняв її за комету, і лише через пару років спостережень вона таки отримала планетний статус. Гершель хотів назвати її "Зіркою Георга", але науковому співтовариству більше припала до смаку назва, запропонована Іоганном Боде - Уран, на честь античного бога Урана, який є уособленням неба.

Бог Уран в античній міфології є найстарішим з богів, творець всього (у тому числі інших богів), і також дідусем верховного бога Зевса (Юпітера).

Особливості планети Уран

Уран важче нашої Землі в 14,5 разів. Тим не менш, це найлегша планета серед планет-гігантів, так сусідня з ним планета Нептун, хоча і має менші розміри, маса її більше, ніж Урану. Відносна легкість цієї планети обумовлена її складом, значну частину якого складає лід, причому лід на Урані самий різноманітний: є лід аміачний, водний, метановий. Густина Урану складає 1.27 г/см кубічних.

Температура Урану

Яка температура на Урані? Зважаючи на віддаленість від Сонця, зрозуміло, дуже холодна і справа тут не тільки в її віддаленості, але і в тому, що внутрішнє тепло Урану в рази менше, ніж в інших планет. Тепловий потік планети надзвичайно маленький, він менше, ніж у Землі. Як наслідок на Урані була зареєстрована одна із самих низьких температур Сонячної системи -224 С, що навіть нижче ніж у Нептуна, який знаходиться ще далі від Сонця.

Чи є життя на Урані

При температурі, описаній абзацом вище, очевидно, що зародження життя на Урані не можливе.

Атмосфера Урана

Яка атмосфера на Урані? Атмосфера цієї планети ділиться на шари, які визначаються температурою і поверхнею. Зовнішній шар атмосфери починається на відстані 300 км від умовної поверхні планети і називається атмосферною короною, це найхолодніша частина атмосфери. Далі ближче до поверхні йде стратосфера і тропосфера. Остання - сама нижня і найбільш щільна частина атмосфери планети. Тропосфера Урану має складну будову: вона складається з водних хмар, хмар аміаку, метанових хмар перемішаних між собою в хаотичному порядку.

Склад атмосфери Урана відрізняється від атмосфер інших планет внаслідок високого вмісту гелію і молекулярного водню. Також велика частка в атмосфері Урана належить метану, хімічному з'єднанню, що становить 2,3% всіх молекул тамтешньої атмосфери.

Фото планети Уран

Поверхня Урану

Поверхня Урану складається з трьох шарів: скелястого ядра, крижаної мантії і зовнішньої оболонки з водню і гелію, які перебувають у газоподібному стані. Також варто відзначити ще один важливий елемент, який входить до складу поверхні Урану - це метановий лід, який створює, що називається фірмовий, блакитний колір планети.

Також вчені засобами спектроскопії виявили окис і двоокис вуглецю у верхніх шарах атмосфери.

Кільця Урану

Так, в Урана теж є кільця (втім, як і інших планет-гігантів), нехай і не такі великі й красиві, як у його колеги Сатурна. Навпаки, кільця Урану тьмяні і майже не помітні, так як складаються з безлічі дуже темних і маленьких частинок, діаметром від мікрометра до часток метрів. Що цікаво, кільця в Урана були виявлені раніше кілець інших планет за винятком Сатурна, ще першовідкривач планети У. Гершель стверджував, що бачив в Урану кільця, але тоді йому не повірили, так як телескопи того часу не володіли достатньою потужністю, щоб інші астрономи могли підтвердити побачене Гершелем. Лише через два століття, в 1977 році американськими астрономами Джеймсоном Еліотом, Дагласом Минкомим та Едвардом Данемом з допомогою бортової обсерваторії Койпера вдалося спостерігати кільця Урану. Причому сталося це випадково, так як вчені просто збиралися займатися спостереженнями за атмосферою планети і самі того не очікуючи виявили наявність у неї кілець.

На даний момент відомо 13 кілець Урану, найяскравішим з яких є кільце епсилон. Кільця цієї планети є порівняно молодими, вони були утворені вже після її народження. Є гіпотеза, що кільця Урана утворені із залишків якогось зруйнованого супутника планети.

Супутники Урану

До речі про супутникі, як думаєте, скільки супутників в Урану? А їх у нього аж цілих 27 штук (принаймні, відомих на даний момент). Найбільшими вважаються: Міранда, Аріель, Умбриель, Оберон і Титанія. Всі супутники Урану являють собою суміш гірських порід з льодом, за винятком Міранди, яка повністю складається з льоду.

Так виглядають супутники Урану в порівнянні з самою планетою.

У багатьох супутників немає атмосфери, також частина з них рухається всередині кілець планети, через що їх називають внутрішніми супутниками, і всі вони володіють міцним зв'язком з кільцевою системою Урану. Вчені вважають, що багато супутників були захоплені гравітацією Урану.

Обертання Урану

Обертання Урану навколо Сонця, мабуть, є найбільш цікавою особливістю цієї планети. Так як ми писали вище, Уран обертається інакше, ніж всі інші планети, а саме "ретроградно", подібно до того, як котиться по землі куля. Внаслідок цього зміна дня і ночі (в нашому звичному розумінні) на Урані відбувається тільки поблизу екватора планети, притому, що Сонце там розташована дуже низько над горизонтом, приблизно як у полярних широтах на Землі. Що ж стосується полюсів планети, то там "полярний день" і "полярна ніч" змінюють один одного разу в 42 земних роки.

Що ж стосується року на Урані, то один тамтешній рік дорівнює нашим 84 земним рокам, саме за цей час планета робить коло по своїй орбіті навколо Сонця.

Скільки летіти до Урану

Скільки летіти до Урану від Землі? Якщо при сучасних технологіях політ до найближчих наших сусідок Меркурія, Венери, Марса займає кілька років, то політ до таких віддалених планет як Уран може розтягнутися на десятиліття. На даний момент лише один космічний апарат здійснив подібну подорож: Вояджер-2, запущений НАСА в 1977 році, долетів до Урану в 1986 році, як бачите політ в одну сторону зайняв майже десятиліття.

Також передбачалося відправити до Урану апарат Кассіні, який займався вивченням Сатурна, але потім було прийнято рішення залишити Кассіні біля Сатурна, де той і загинув зовсім недавно - у вересні минулого 2017 року.

Цікаві факти про планету Уран

Через три роки після свого відкриття планета Уран стала місцем дії сатиричного памфлету. Часто цю планету згадують у своїх науково-фантастичних творах письменники фантасти.

Уран можна побачити в нічному небі і неозброєним оком, треба лише знати, куди дивитися, і небо повинно бути ідеально темним (що, на жаль, не можливо в умовах сучасних міст).

На планеті Уран є вода. Ось тільки вода на Урані перебуває в замороженому вигляді, як лід.

Планеті Уран можна з усією впевненістю призначити лаври "самої холодної планети" Сонячної системи.

Планета Уран, відео

І на завершення цікаве відео про планету Уран.

# data[].attributes.attachment_link.title
Планета Уран: опис, будова, характеристика

# data[].attributes.attachment_link.description
Зміст: Планета Уран, одна з гігантських планет нашої Сонячної системи (займає третє місце за величиною після Юпітера та Сатурна), примітна, насамперед, своїм незвичайним рухом навколо Сонця, а саме на відміну від всіх інших планет Уран обертається "ретроградно". Що це означає?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
В конце февраля космическое агентство NASA открыло инопланетян. Это неправда, хотя так гласили некоторые заголовки. Речь шла всего лишь об открытии 7 планет, похожих на Землю, всего в 40 световых годах от нас (насколько это далеко или близко, мы уже рассказывали). Три из них астрофизики поместили в зону обитаемости, т.е. с некоторой вероятностью на них есть вода, и они получают достаточно излучения звезды для зарождения жизни.

Интернет обрадовался новостям, NASA, в надежде доказать, что наука - это весело, объявила шутливый конкурс на названия для планет под хештегом #7NamesFor7NewPlanets. И одним из самых популярных твитов на эту тему стал твит о Плутоне.

#7NamesFor7NewPlanets
Pluto
Long Live Pluto
Pluto Forever
We Love Pluto
Screw You For Killing Pluto
Planet of the Keks
Pluto

- Idiocracy Rising (@TideOfFools) 24 февраля 2017 г.

"Да здравствует Плутон", "Плутон навсегда", "Идите нафиг, вы убили Плутон" - такие названия для новооткрытых планет собрали больше 1300 лайков. Плутон - единственная из (недо)планет Солнечной системы, и уж точно единственный объект пояса Койпера, который стал интернет-мемом. После выхода "Марсианина" с ним дерзали соперничать картофельные поля Марса, но слава героя Мэтта Деймона преходяща, а трагедия Плутона - вечна. В комментариях к любой новости на космическую тематику с ненулевой вероятностью вспыхнет дискуссия о том, Плутон все-таки планета или нет?

Редакция рассказывает, почему судьба Плутона так цепляет интернет, за что его выставили из великолепной девятки, и почему сейчас пытаются вернуть обратно.

Плутон: начало

Свой первый телескоп американский астроном Клайд Томбо собрал, когда ему было 20 лет. Спустя несколько лет он совершил открытие, за которое удостоился славы и статьи на "Википедии": нашел карликовую планету Плутон.

Еще со времени открытия Урана в XVIII ст. астрономы решили, что странная орбита планеты может объясняться массивным объектом неподалеку. Астроном и бизнесмен Персиваль Лоуэлл за свои средства построил лабораторию, которая должна была найти эту неизвестную планету X.

Томбо присоединился к штату лаборатории и гонке за планетой. Ее искали, сравнивая фото на длинной выдержке, полученные телескопом с разницей в несколько дней: объекты, расположенные далеко, вроде звездных скоплений, оставались на них неподвижными, более близкие - быстро двигались. На каждом таком фото содержалось от 50 000 до 900 000 изображений небесных тел. Это была тяжелая, утомительная работа.

В феврале 1930 года, пересмотрев горы подобных снимков, Томбо заметил один такой объект, который уже в марте объявили новой планетой. Он так: "Это - утомляющая работа, вам приходится просматривать десятки тысяч изображений звезд. Но я сразу же понял, что - это планета за орбитой Нептуна, ведь я предполагал, каким должен быть сдвиг. Меня в ту же секунду пробила нервная дрожь. Как удар тока!".

В 2006 году, в честь 100-летнего юбилея астронома его прах в коробке с памятной надписью поместили на космический аппарат New Horizons, который как раз собирался лететь к Плутону, чтобы первооткрыватель встретился со своим открытием. С точки зрения гипотетического инопланетного разума, человечество ведет себя довольно экстравагантно: то шлет в космос свои ню-селфи на золотых пластинах, то останки своих ученых.

Но на пластинах, которые люди отправили с "Пионерами" как послание внеземному разуму, Плутон все еще рисовали как планету, одну из девяти. Почему же его лишили этого статуса?

Плутон мне друг, но истина дороже

Что мы знаем о Плутоне? Он находится очень далеко, в поясе Койпера, в 5,9 млрд км от Солнца. Пояс Койпера "заселен" тысячами подобных, каменно-ледяных объектов, чуть поменьше. Чтобы отпраздновать свой день рождения на Плутоне, вам пришлось бы долго ждать - карликовой планете понадобится 248 земных лет, чтобы облететь вокруг Солнца. В любом случае, идея праздновать на Плутоне неудачна: там настолько холодно, что земной воздух смерзся бы в подобие снега (в среднем, -229 градусов по Цельсию). Зато на Плутоне низкая гравитация: ребенок массой 30 кг там весил бы всего пару килограмм.

Этот планетоид не очень вписывается в девятку: он не является ни планетой земного типа (как Марс или Венера), ни тем более газовым гигантом, вроде Юпитера или Сатурна. Он мелковат по сравнению с бывшими собратьями, в диаметре всего около 2300 км - Луна и то солиднее (около 3400 км). По земным меркам, 2300 км - это немного, примерно половина длины США с востока на запад. Споры о его статусе начались почти сразу же после открытия, но настоящую подножку Плутону поставили многочисленные открытия так называемых транснептуновых объектов.

Транснептуновые объекты (ТНО) - это небесные тела, которые располагаются от Солнца дальше, чем Нептун, находящийся от звезды на расстоянии около 4,5 млрд км. У них вытянутые орбиты, они, как правило, небольшие. Среди самых крупных - Эрида, Хаумеа, 2007 OR10, Макемаке, сравнимые по размерам с бывшей планетой. Казалось, что Плутон ничем особым среди ТНО не выделяется и не заслуживает звания планеты.

Как заметила астроном Джейн Лу, которая открыла первый объект в поясе Койпера и множество астероидов: если бы ученые знали о транснептуновых объектах в 30-х годах, Плутон никогда не назвали бы планетой. "Ему просто повезло", - считает ученая.

В 2006 году, после открытия ряда ТНО, по размерам сходных с Плутоном, Международный астрономический союз задался вопросом: Что такое планета? И на голосовании в августе было решено. Планета - это небесное тело, которое:

находится на орбите вокруг Солнца;

имеет достаточную массу, чтобы собственной гравитацией обеспечивать себе гидростатическое равновесие и сферическую форму;

очистила пространство около своей орбиты от других тел.

С последним пунктом Плутон не справился.

Так что, 24 августа астрономы проголосовали за лишение Плутона статуса планеты и присвоения ему статуса карликовой планеты.

В 2008 году бывшую планету попытались утешить тем, что ввели в астрономию новый термин "плутоиды", для обозначения карликовых планет, похожих на Плутон.

Публика восприняла решение астрономов в штыки. Устраивались даже уличные протесты с призывами спасти Плутон. В протестах, кстати, участвовал сын первооткрывателя Плутона, Эл Томбо с женой.

Есть сайты вроде или PlutoIsaPlanet, посвященные целиком этому движению (и продаже футболок с надписью в поддержку Плутона). В штате Нью-Мексико принят закон, по которому Плутон в небе над штатом всегда планетой.

В 2015 году зонд New Horizons после девятилетнего путешествия в 5 млрд километров подлетел вплотную к Плутону на расстояние в 12 500 км и передал на Землю изображения экс-планеты. Оказалось, что Плутон все же больше Эриды, судя по снимкам, и является крупнейшим объектом пояса Койпера, непростым предметом для исследований, со сложным рельефом, комплексными геологическими процессами, в общем - "страной чудес" для ученых.

В этом же году ведущий ученый проекта New Horizons Алан Стерн прокомментировал разжалование Плутона как "булшит". "Зачем слушать суждения астронома о планетах? Нужно слушать планетологов, которые как-то разбираются в предмете. Когда мы смотрим на объект вроде Плутона, как его еще назвать?", - возмущался он в комментарии Tech Insider.

Интернет-пользователи разглядели на поверхности Плутона трогательное изображение сердца, и споры разгорелись по-новой. Известный ученый и популяризатор науки Нил Деграсс-Тайсон масла в огонь: в реплаях можно оценить эмоциональный накал, с которым пользователи защищают статус бывшей планеты.

Dear Pluto,
Lookin' good. But you're still a Dwarf Planet - get over it.
Love, Neil deGrasse Tysonpic.twitter.com/qBBD9feG6e

- Neil deGrasse Tyson (@neiltyson) 15 июля 2015 г.

Создатели популярного сериала "Теория большого взрыва" даже вставили сцену, где один из героев, гениальный физик Шелдон Купер признается в своей любви к Плутону и критикует Нила.

На этом история не заканчивается.

Плутон: новая надежда

Уже в марте 2017 года ученые официально предложат новое определение для планеты, его обсудят на 48-й конференции Lunar and Planetary Science Conference в Техасе.

Определение сконцентрируется не на взаимодействии небесного тела с окружением, но на его геофизических характеристиках. Упрощенно оно звучит так: "Планета - это небесное тело меньше звезды, которое не проходило стадию термоядерного синтеза и обладает достаточной гравитацией, чтобы принимать сферическую форму". Иными словами, планета - это круглое небесное тело, которое не звезда. В деталях об этом можно прочесть в соответствующей .

Один из его авторов, Кирби Раньон из университета Джонса Хопкинса, объясняет необходимость нового определения: "Каждый раз, когда я говорю об этом с людьми, следующая тема, которую им хочется обсудить: "Плутон больше не планета". Интерес к небесному телу, кажется, зависит от того, пришпилено ли на него определение "планета". Я бы хотел дать публике четкое определение планеты. Определение Международного астрономического союза не нравится мне интуитивно".

Конференция 20-24 марта. Если вам небезразлична судьба Плутона - занесите эти даты в календарь. Если определение воспримут благосклонно, после 11-летнего изгнания Плутон снова примут в планеты. Правда, этот статус уже не будет таким исключительным. В Солнечной системе вместо 8 получим целых 110 планет: сюда войдут и крупные ТНО, и даже спутники вроде Луны, Ганимеда или Европы.

# data[].attributes.attachment_link.title
Почему Плутон выгнали из планет (а теперь хотят вернуть обратно)

# data[].attributes.attachment_link.description
В конце февраля космическое агентство NASA открыло инопланетян. Это неправда, хотя так гласили некоторые заголовки. Речь шла всего лишь об открытии 7 планет, похожих на Землю, всего в 40 световых годах от нас (насколько это далеко или близко, мы уже ...

# data[].attributes.attachment_link.title
NASA опублікувало новий знімок північної півкулі Юпітера

# data[].attributes.attachment_link.description
Американське аерокосмічне агентство NASA показало новий кольоровий знімок північної півкулі Юпітера, зроблений апаратом Juno ("Юнона").

# data[].attributes.attachment_link.title
Вокруг Земли формируется кольцо по типу Сатурна

# data[].attributes.attachment_link.description
Рукотворная пыль наносит реальный ущерб, оставляя дыры в корпусах и солнечных батареях | СЕГОДНЯ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Калифорнийский стартап Orion Span объявил о намерении построить космический отель под названием Aurora Station, сообщает портал SpaceNews.

Стоимость 12-дневного отдыха на околоземной орбите составит 9,5 миллионов долларов.

Космический туризм - крайне молодая отрасль, и единственной космической станцией, которая сегодня принимает посетителей, является МКС. За 12 дней пребывания в российском сегменте орбитального комплекса туристам необходимо заплатить порядка 40 миллионов долларов (однако точная цифра не оглашается). Тем не менее, МКС используется в первую очередь для исследовательской деятельности, поэтому потоковые экскурсии на нее не предусмотрены.

Одномодульная космическая станция, которая будет запущена на орбиту в 2021 году. Ее длина составит всего 13,3 метра, а ширина - 4,3 метра, что намного меньше 109-метровой МКС. Aurora Station будет использоваться как космический отель, в котором сможет разместиться до 6 человек - четыре пассажира и два члена экипажа.

В цену, которую заплатят туристы за космическое путешествие, входит не только пребывание на околоземной орбите, но и трехмесячная подготовительная программа, а также транспортировка к отелю и обратно. В ближайшем будущем стартап откроет бронирование билетов за 80 тысяч долларов.

Ожидается, что первые гости посетят Aurora Station уже в 2022 году. Пока что неясно, как именно будет реализован проект. Его приблизительная стоимость оценивается в десятки миллионов долларов, но исполнительный директор Orion Span Фрэнк Бангер (Frank Bunger) заявляет, что строительство станции обойдется дешевле, чем создание многих спутников. Он также говорит о возможном партнерстве с компаниями SpaceX и Blue Origin.

На данный момент представители компании намерены собирать Aurora Station на предприятии в Хьюстоне, США, однако сам комплекс еще не готов, его строительство завершится через 6-9 месяцев.

Похожий проект представила компания Bigelow Aerospace в конце прошлого года. Она планирует запустить надувной модуль, но не на земную, а окололунную орбиту. Кроме того, в Китае ведется разработка ракетоплана для космического туризма, который сможет принять на борт до 20 человек.

Стоимость одного билета для космических туристов, как ожидается, составит около 200-250 тысяч долларов. Правда в данном случае пассажиры посетят космическое пространство формально, поскольку полет будет проходить немного выше линии Кармана.

Как сообщала "Страна", отца МММ Сергея Мавроди предлагают похоронить в космосе.

Ранее с Байконура успешно запустили в космос пилотируемый корабль Союз МС-08.

Мы писали, что через 15 лет стоимость путешествий в космос сравняется с ценой поездки на Мальдивы.

Подписывайся на Страну в Twitter. Узнавай первым самые важные и интересные новости!

# data[].attributes.attachment_link.title
Космический отель Aurora Station примет на орбите первых туристов с Земли в 2022 году

# data[].attributes.attachment_link.description
Калифорнийский стартап Orion Span объявил о намерении построить космический отель под названием Aurora Station, сообщает портал SpaceNews. Стоимость 12-дневного отдыха на околоземной орбите составит 9,5 миллионов долларов. Космический туризм - крайне молодая отрасль, и единственной космической станцией, которая сегодня принимает посетителей, является МКС.

# data[].attributes.body
Розшифрувати

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Експрес - онлайн

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Британський інженер Стюарт Івз пропонує NASA перетворити орбітальну обсерваторію-телескоп Хаббл на перший музей на орбіті.

Про це повідомляє BBC.

Хаббл лишатиметься в експлуатації ще кілька років, продовжуючи надсилати на Землю все нові знімки Всесвіту. Однак у найближче десятиліття деталі й компоненти обсерваторії почнуть приходити в непридатність, а сама вона поступово зійде з орбіти. Оскільки космічні човники більше не літають, NASA не може відправити до телескопу чергову ремонтну місію. Хаббл приречений згоріти у щільних шарах земної атмосфери - приблизно на початку 2030-х.

Стюарт Івз, який очолює форум Space Information Exchange, закликає США залишити телескоп на орбіті. Для спостереження на ту саму орбіту він пропонує запустити крихітний супутник кубічної форми - кубсат.

"Можна запустити маленьку автоматичну камеру, яка літатиме навколо нашого експоната і зніматиме відео для відвідувачів музею. Це відео можна буде дивитися, наприклад, у шоломі віртуальної реальності", - каже інженер.

Знайшли помилку в тексті? Виділіть її мишкою і натисніть Сtrl + Enter

Реклама

# data[].attributes.attachment_link.title
Телескоп Хаббл може закінчити свою місію як перший музей на орбіті

# data[].attributes.attachment_link.description
Британський інженер Стюарт Івз пропонує NASA перетворити орбітальну обсерваторію-телескоп Хаббл на перший музей на орбіті. Про це повідомляє BBC. Хаббл лишатиметься в експлуатації ще кілька років, продовжуючи надсилати на Землю все нові знімки Всесвіту. Однак у найближче десятиліття деталі й компоненти обсерваторії почнуть приходити в непридатність, а сама вона поступово зійде з орбіти.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Висота, на якій була зроблена фотографія, становить близько 400 км над рівнем марсіанської поверхні

Фото Укрінформ-UATV

Ученим Європейського космічного агентства вперше вдалося роздобути знімки покритого льодом кратера Корольова на Марсі.

Зробити це вдалося за допомогою обладнання апарату Trace Gas Orbiter, призначеного для вивчення походження газу в атмосфері планети, передає Еспресо.

Ця місцевість по краях вкрита величезним шаром льоду. Висота, на якій була зроблена фотографія, становить близько 400 км над рівнем марсіанської поверхні. Фотографію зробили 15 квітня цього року, однак знімки було передано на Землю 26 квітня.

Сам об'єкт являє собою 85-км отвір, розташований на Північному полюсі Марса.

Раніше вчені знайшли злиття 14 галактик, яке утворює найбільший об'єкт у Всесвіті.

# data[].attributes.attachment_link.title
Вчені вперше показали покритий льодом кратер Марса (ФОТО) - UATV

# data[].attributes.attachment_link.description
Фото Укрінформ-UATV Ученим Європейського космічного агентства вперше вдалося роздобути знімки покритого льодом кратера Корольова на Марсі. Зробити це вдалося за допомогою обладнання апарату Trace Gas Orbiter, призначеного для вивчення походження газу в атмосфері планети, передає Еспресо. Ця місцевість по краях вкрита величезним шаром льоду.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Вокруг Света

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Европейское космическое агентство (ЕКА) опубликовало самую обширную и самую точную на сегодняшний день трехмерную карту, на которой отмечены данные о положении, движении и особенностях почти 1,7 миллиарда звезд, лежащих в пределах нашей галактики Млечный Путь.

Эта карта была составлена на основе данных, собранных космическим телескопом Gaia. Ученые надеются, что с ее помощью удастся найти ответы на множество фундаментальных вопросов, в том числе, как наша Солнечная система вписывается в "целое" нашей галактики?

Карта обладает высоким уровнем детализации - учитывает точное расстояние между светилами, параметры движения звезд, их яркость, цвет, спектральный состав и многое другое. Хотя из 1,7 миллиарда звезд подробно описано пока около одного миллиарда.

С помощью телескопа Gaia астрономам удалось собрать также большое количество информации о 14 099 астероидах, находящихся в пределах и окрестностях Солнечной системы. ЕКА описала орбиты 200 самых крупных астероидов и выпустила анимационное видео.
По материалам Dailytechinfo Млечный Путь наполнен множеством покинутых спутников Наша Галактика расширяется каждую секунду Первая любовь: астрономы засняли самое раннее слияние галактик

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
карта галактики млечный путь

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
млечный путь вокруг света

# data[].attributes.attachment_link.title
ESA составила 3D карту Млечного пути (видео 360) - Вокруг Света

# data[].attributes.attachment_link.description
Европейское космическое агентство (ЕКА) опубликовало самую обширную и самую точную на сегодняшний день трехмерную карту, на которой отмечены данные о положении, движении и особенностях почти 1,7 миллиарда звезд, лежащих в пределах нашей галактики Млечный Путь. Эта карта была составлена на основе данных, собранных космическим телескопом Gaia.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ночью украинцы смогут стать свидетелями завораживающего космического явления

# data[].attributes.attachment_link.description
Украинцы в ночь на 3 мая смогут наблюдать мини-парад из шести планет.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Наукова команда New Horizons вже пропонувала нове визначення для планети і відправляла його на розгляд

Фото Укрінформ-UATV

Науковці Девід Грінспун і Алан Стерн закликають повернути Плутону статус повноцінної планети. Вони спираються на дані щодо його геології, здобуті зондом New Horizons.

Астрономи написали про це у газеті Washington Post.

"У 2006 році Міжнародний астрономічний союз (МАС) оголосив про перевизначення поняття "планета", що виключило багато об'єктів, включно з Плутоном. Ми вважаємо, що рішення було помилковим, і що логічне визначення планети включатиме в себе ще багато світів", - пишуть дослідники.

Суперечки про Плутон почалися ще в 90-х роках і завершилися в серпні 2006 року перемогою Майкла Брауна, відомого астронома з Каліфорнійського технологічного інституту. Міжнародний астрономічний союз офіційно перевів Плутон з категорії планет до числа карликових планет.

Подібне рішення викликало різке несприйняття серед багатьох астрономів.

"Навіть якщо ми просто подивимося на Сонячну систему, то це рішення викликає здивування. Виходить, що Земля не була планетою в перші 500 мільйонів років свого життя, оскільки її орбіта не була очищена від великих астероїдів", - пишуть астрономи.

Наукова команда New Horizons вже пропонувала нове визначення для планети і відправляла його на розгляд. Астрономи вірять, що МАС погодиться повернути Плутону статус повноцінної планети.

# data[].attributes.attachment_link.title
Науковці закликають, щоб Плутону повернули статус повноцінної планети - UATV

# data[].attributes.attachment_link.description
Фото Укрінформ-UATV Науковці Девід Грінспун і Алан Стерн закликають повернути Плутону статус повноцінної планети. Вони спираються на дані щодо його геології, здобуті зондом New Horizons. Астрономи написали про це у газеті Washington Post. "У 2006 році Міжнародний астрономічний союз (МАС) оголосив про перевизначення поняття "планета", що виключило багато об'єктів, включно з Плутоном.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
существование

# data[].attributes.attachment_link.title
Доказано существование девятой планеты

# data[].attributes.attachment_link.description
Ученые уже несколько лет предполагают, что вдалеке от Солнца кружит еще одна планета нашей системы | СЕГОДНЯ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Міжнародна група вчених, провівши комплексний аналіз поверхні Марса, знайшла місце, що представляє найбільший інтерес з астропалеонтологічної точки зору.

Про це повідомляє Naked Science.

Цим місцем виявилися колишні озера, в яких залишилися камені, багаті залізом і кремнієм. Осадові породи, на думку дослідників, сформовані з ущільнених бруду і глини, що підвищує ймовірність збереження мікробів.

Цю інформацію фахівці отримали завдяки трьом джерелам. Перший - стратиграфічні, мінералогічні та геохімічні дані, зібрані під час попередніх місій. Другий - аналіз схожих скам'янілостей на Землі, і третій - експериментальні дослідження органічного розпаду і збереження.

Читайте також: Ілон Маск пообіцяв: експедиція на Марс - в 2020 році, а людина - в 2024-му

Вчені вважають, що вік скам'янілостей може становити чотири мільярди років. Це дуже довгий термін, але на Марсі, на відміну від Землі немає руху тектонічних плит, що нерідко руйнує останки. Отримані відомості знадобляться для наступних експедицій до Червоної планети: наприклад, для ровера "Марс-2020", який повинен буде відправити зразки марсіанського грунту на Землю.

Фахівці NASA і Європейського космічного агентства вже підписали угоду про спільне планування місій, протягом яких проби марсіанського грунту доставлять на нашу планету.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
окаменелостей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
тектонических

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
органического

# data[].attributes.attachment_link.title
На Марсі знайшли скам'янілості, в яких могли зберегтися сліди життя

# data[].attributes.attachment_link.description
Міжнародна група вчених, провівши комплексний аналіз поверхні Марса, знайшла місце, що представляє найбільший інтерес з астропалеонтологічної точки зору. Про це повідомляє Naked Science. Цим місцем виявилися колишні озера, в яких залишилися камені, багаті залізом і кремнієм. Осадові породи, на думку дослідників, сформовані з ущільнених бруду і глини, що підвищує ймовірність збереження мікробів.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
© фото: pixabay.com

Вероятность, что Меркурий сформировался одновременно с другими планетами Солнечной системы, невелика, а значит, можно предположить, что он родился у другой звезды и лишь потом попал на орбиту Солнца. С таким предположением выступила группа группа ученых из Японии.

Специалисты создали компьютерную модель, с помощью которой удалось определить вероятность образование из протопланетного диска вокруг Солнца небесных тел земной группы - Меркурия, Венеры, Земли и Марса. Как выяснилось, планеты, подобные Земле и Венере, зарождались в большей части из 110 рассмотренных сценариев, в то время как Меркурий и Марс - лишь в девяти из них, передает lenta.ru. В случаях, если вблизи Солнца при запуске модели все же появлялась планета, она оказывалась примерно в пять раз "легче" Земли, а на в 20, как Меркурий. Различались между собой и орбиты гипотетических и реально существующего космического тела. Все это позволило ученым предположить, что в действительности Меркурий мог сформироваться вдали от Солнечной системы, и лишь потом стать его частью, случайно попав на орбиту Солнца.

Меркурий - ближайшая к Солнцу и самая небольшая "полноценная" планета в Солнечной системе (карликовые планеты ей по размеру, естественно, уступают). Радиус Меркурия составляет менее 2,5 тысячи километров, причем 83 процента от всего объема планеты занимает ее ядро (это значительно больше, чем, к примеру, на Земле). Ядро является источником магнитного поля, напряженность которого составляет около одного процента от магнитного поля Земли. Свое название планета получила в честь быстроногого древнеримского бога торговли за то, что довольно стремительно перемещается по своей орбите - на полный круг у него уходит всего лишь 88 земных суток. Хотя о существовании Меркурия известно с древних времен, его первую полную карту специалистам удалось составить лишь в 2009 году.

Читайте: Раскрыта тайна появления первых сверхмассивных черных дыр во Вселенной

В сентябре прошлого года геофизики, работающие в рамках миссии MESSENGER, обнаружили, что на Меркурии наблюдается тектоническая активность. Ранее считалось, что среди всех планет Солнечной системы это явление наблюдается исключительно на Земле.

Новости Крыма сообщали ранее:

: Ученый рассказал, чем чревата колонизация Марса людьми. Американский популяризатор науки Билл Най, представляющий Корнелльский университет, поделился своим мнением относительно перспектив колонизации Марса человеком и создания на соседней с нами планете исследовательских баз. По его мнению, если потомки людей окажутся урожденными марсианами, они в большей степени изменят экологию Красной планеты под себя, чем сами эволюционируют, чтобы ей соответствовать.

: В Китае обнаружены тысячи артефактов времен династии Мин. Более десяти тысяч предметов из золота, серебра, бронзы и других материалов обнаружили китайские археологи на дне реки Миньцзян - самого полноводного притока реки Янцзы в провинции Сычуань на юго-востоке Китая. Возраст артефактов оценивается более чем в три столетия, и По мнению специалистов, многие из них представляют собой немалую историческую ценность.

: Открытое на ночь окно помогает избежать ожирения и диабета. Оставляя окно открытым на ночь, люди могут тем самым приносить своему здоровью больше пользы, чем принято считать. Как утверждает группа британских и голландских исследователей, представляющих Оксфорд и Лейденский университет, подобный сквозняк может защитить человека от ожирения и диабета II типа.

: СМИ: представлен новый способ борьбы с алкоголизмом и игроманией. С алкоголизмом и нездоровым пристрастием человека к азартным играм можно справиться, непосредственно вмешавшись в работу системы вознаграждения мозга человека Об этом сообщает ряд средств массовой информации со ссылкой на группу исследователей из Великобритании, представляющих Имперский колледж Лондона.
Постоянный адрес статьи:
http://news.allcrimea.net/news/2018/5/22/planetologi-obyavili-merkurii-gostem-iz-dalekogo-kosmosa-103268/

# data[].attributes.attachment_link.title
Планетологи объявили Меркурий гостем из далекого космоса | Новости Крыма

# data[].attributes.attachment_link.description
Планетологи объявили Меркурий гостем из далекого космоса: Вероятность, что Меркурий сформировался одновременно с другими планетами Солнечной системы, невелика, а значит, можно предположить, что он родился у другой звезды и лишь потом попал на орбиту Солнца. С таким предположением выступила группа группа ученых из Японии. Рубрика Общество. Тема В мире.

# data[].attributes.attachment_link.title
На спутнике Сатурна обнаружили невероятную находку

# data[].attributes.attachment_link.description
Исследователи нашли в выброшенных кристаллах льда на Сатурне органические молекулы, которые тяжелее молекулы метана примерно в 10 раз и масса которых составляла более 200 дальтон. По словам ученых, Энцелад стал единственным объектом Солнечной системы после Земли, который обладает условиями, удовлетворяющими всем основным требованиям к существованию жизни. | СЕГОДНЯ