# data[].attributes.body
Oli kord üks väga vihmane päev. Kaks last nimega Chloe ja Sara olid toas ja koristasid neil oli kasu ema sest nende päris ema oli metsa läinud ja mitte tagasi tulnud teme kohta räägitakse isegi legende mõned arvavad et ta kummitab ühes vanas maha jäetud metsa mõisas ja mõned arvavad et ta longib metsas ringi  tappes loomi ja süües neid. Järgmisel hommikul äratas tüdrukute kasu ema neid väga suure hooga üles ja ütles et nad peavad koristama. Natukese aja pärast koristasid tüdrukud ikkagi ja siis pillas Chloe kogemata kasu ema lemmik vaasi ümber ta viskas tüdrukud kohe kodust välja et lapsed lõpetaksid oma elu sama moodi nagu ka  nende emal. lapsed hakkasid liikuma igaks juhuks et kasu ema neid veel ära ei tapaks. Äkki jõudsid nad sama metsa juurde kuhu ema oli eksinud nad mõtlesid et äkki lähvad nad ema otsima ja kohtus midagi tõestada. Nii nad läksidki nad olid juba paar tundi metsas kõndinud kui nad märkasid metsas ühte inimest ta korjas mustikaid. Lapsed küsisid naise käest kas kõik on hästi naine ütles et kõik on hästi ja siis nägi ta kuidas Sara kõht korises naine kutsus nad tuppa.Laua peal oli juba väga maitsev toit valmis tüdrukud istusid laua taha ja hakkasid sööma. Kuna naine oli väga lahke siis lubas ta tüdrukutel ööseks ka jääda aga rohkem nad seal ööbida ei tohi sest naise väga kuri mees tuleb koju kes vihkab lapsi. Järgmisel hommikul hakkasid lapsed edasi liikuma  siis oli suht külm aga naine oli õnneks neile soojad joped kaasa andnud. Lõunal tegid tüdrukud väikese peatuse suure mustika põõsa juures ja sõid natuke et midagigi kõhus oleks. Õhtu poole tegid tüdrukud lõkke jõllitasid seda natuke ja siis jäid magama hommikul ärkasid nad väga suure kära peale üles loomad ja igasugused asjad tegid seda häält. Siishakkasid nad jälle liikuma mõne minuti pärast jäid tüdrukud ootamatult seisma sest nende ees oli mingi suur mõis see nägi täpselt välja nagu mõis millest ema oli rääkinud. Ta rääkis et see mõis on väga eriline sest seal ärkab kõik mõnes mõttes ellu see oli alati ta lemmik ta ütles veel et kui tema ära zureks läheks ta sinna ja valvaks sealt laste järele. Muidugi arvasid Chloe ja Sara et see on mingi ilus fantaasia lugu aga nüüd said nad eru et ei ole lapsed läksid sisse kuigi oli mõis väga maha jäetud tundus lastele et seal on ohutu. Sees oli suhteliselt ilus aga ka väga must ja katki. Nad mõtlesid et äkki jäävad selleks ööks mõisasse magama. Sel ööl magasid lapsed väga sügavalt ja mõnusalt kui nad hommikul ärkasid oli neil hea tuju sest tundsid et ema on kuskil seal nende lähedal ja kaitseb neid, äkkitselt tundis Sara valu oma peas see ei olnud tavaline peavalu see oli midagi palju hullemat tal kipitas sügeles valutas ja kõike muud samal ajal. Chloe ja ka Sara otsustasid et jäävad selleks päevaks mõisasse puhkama sest Saral oli väga raske oma pea valuga ringi liikuda. Õhtul kui oli juba külm ja pime hakkasid tüdrukud magama sättima Saral ei tulnud väga hästi und sest ta tundis oma peas midagi aga ta ei teadnud mis see on. Järgmisel hommikul kui Chloe ja Sara minema hakkasid tuli Saral sama valu tagasi talle tundus et nagu keegi prooviks talle öelda et ära lahku siit vanast mõisast. Sara ütles Chloele et ta võib üksinda minna nii siis Chloe läkski. Mõne aja pärast kui Chloe oli natuke kõndinud nägi ta kauguses ühte suurt koera kuna Chloe armastas koeri ja tahtis neid kogu aeg aidata. Chloe läks koera juurde ja see hüppas talle kohe sülle Chloe oli rõõmus aga ka väga ettevaatlik kuna koer võib olla ohtlik. Ta hakkas minema ta ei tahtnud koera sinna jätta aga ta arvas et koer saab endale paremini toitu siis kui ta teda ei sega.Kohe kui Chloe minema hakkas tuli koer talle järele siis kui Chloe mõisasse jõudis tuli koer ka kohe neil oli üks seltsiline juures. Saral oli vahepeal parem hakanud ja ta oli välja nuputanud mis tema peaga toimub. Nii siis ta ütles "ma proovisin vahepeal mõisast välja minna aga alati kui ma õue astusin tuli mul õudne pea valu nii et ma lausa kukkusin maha siis läksin ma tagasi sisse ja mu pea valu läks üle. Siin on keegi kes ei taha et me siit mõisast ära läheksime." Chloe vastas "mäletad kui ema meile seda lugu rääkis ma arvan et see on ema sest ta ütles et ta läheb sinna kui ta ära sureb ja ta ütles veel et ta kaitseb meid.Järgmine öö kui lapsed sügavalt magasid kuulis Sara äkitselt koera niuksumist ta tegi silmad pooleldi lahti aga kuna kõik oli hägune ei näinud ta väga hästi järsku nägi ta koera juures ühte naist Sara hüppas madratsilt püsti. Kohe äratas ta Chloe ka üles mõlemad tüdrukud vahtisid naist ta oli täpselt nagu nende ema naine ütles tera lapsed ja kallistas neid. Lapsed said aru et ema on vaim. Järsku võttis ema taskust noa torkas selle lastele ja koerale sisse ja pere elas õnnelikult edasi mõisas vaimudena.

# data[].attributes.body
Oli kord vihmane õhtu  Tom ja Jerry läksid koju kuid nägid panga ees politseid .Olukord tundus hirmutav. Nad läksid lähemale et vaadata mis toimub. Tundus et panka on röövitud nad on suured sõbrad politseiga ning on aitanud lahendada mitmeid rööve jne. Nad läksid lähemale ja pakkusid abi  politsei oli nõus.  Tom ja Jerry  hakkasid uurima. Nad küsitlesid valvurit ning said teada palju asju. Paar päeva hiljem oli varas teada.
tuleb välja et panga direktor oli süüdi. Ta hiilis öösel panka lülitas kaamerad välja ja röövis kogu raha mile me tema kodust leitsime. Politsei tänas lapsi ja andis meile auraha

Mikk Artur Mikfelt

# data[].attributes.body
Oli kord kaks halba detektiivi kes läksid ja jalutasid ringi ühel õhtul. Järsku nägid, nad juveelipoodi juures inimest kes nagu muugiks ust lahti. Detekdiivid ei teadnud, et ust tehti võtmega lahti ja üks detekdiiv hüppas mehele peale ja teine helistas politseisse  ja politsei võtis mehe kinni. Järgmisel päeval tuli detektiivi büroose üks naine ja ütles: minu mees võeti kinni, sest arvati, et ta muugib juveelipoodi kuigi ta tegi võtmega ust lahti kas teie saate mind aidata? Detekdiivid vahtisid üksteisele otsa.

Juhan

# data[].attributes.body
Nora Ida Moldov

Tere, ma elan Karlovas. Mul on oma naabri Liisuga klubi. Ta on mu parim sõber. Mulle meeldib istuda aknalaual ja lugeda. Seal ma parajasti olingi, kui Liisu tuli mu  akna alla ja mind kaasa kutsus. Me läksime põõningule,  kus on meie klubi salakorter. Vaatasin aknast välja ja küsisin: "Mis juhtus?" "Elistvere loomaaiast varastati üks loom." ütles ta. Ma küsisin: "Mis loom?" Ja ta vastas: "Ilves." Mina küsisin "Kas on teada, kus ta on?" "Kuskil Tartus. Kuid kus, seda ei tea keegi."
Järgmisel hommikul, kui läksin kooli, nägin midagi kahtlast. Üks teravate küünistega käpp tuli ühe auto pagasnikust välja. Siis tuli auto juurde üks mees. Ta pani auto ukse kini ja sõitis minema. Pärast kooli nägin seda sama meest. Ta tuli ühest majast välja ja hakkas Toomemäe poole minema. Hakkasin teda jällitama. Ma läksin nurga taha ja helistasin Liisule. "Hei! Jälitan kahtlusalust ja ma olen Toomemäel" "Olgu, tulen", ütles tema. Jällitasin varast edasi. Ta läks ühe puu juurde. Se puu oli mulle juba tuttav, mängisin oma sõbraga koguaeg seal. Siis jõudis mu sõber kohale. "Kus ta on?" küsis ta paaniliselt. "Seal puu sees", ütlesin ma. "Lapsik, milline varas teeks enda baasi puu võra sisse?". Ma nõustusin. Ronisime talle järele ja järgmisel hetkel käis suur kolks. Olime sattunud hiiglaslikku tunnelisse.     "Aa, meile ju õpetati, et Toomemäel on maaalused tunnelid," ütles Liisu. Järsku paistis kõik selgem. Ta viis ilvest kellelegi, aga kellele ja kuhu? Läksime edasi mööda jälgi, mis olid kõdunenud mulla sees. Tee peal nägime igasuguseid asju nagu pealuid, mõõki ja nooli. Paar leitud nöörijuppi võtsime kaasa. "Meil võib neid vaja minna," ütles Liisu. Ja tal oli õigus. Leidsime varga üles ja ilves oli keti otsas kinni. "Nonii," ütles varas. "Kaks tirtsu tahavad luurekat mängida!" Me kutsusime politsei," ütles Liisu. "Mind te kätte ei saa," ütles varas. Kuid juba oli politsei kohal. Liisu karjus mulle: "Ma aitan ilvest, sina mine politsei juurde!" "Olgu, kuidas me alla saame?" küsis üks politseinik. Ulatasin talle nööri, mille Liisu mulle andnud oli. "Palun," ütlesin ma ja esimene politseinik oligi all ja võttis varga kinni.
Nii see lugu lõppeski.

# data[].attributes.body
Kõik vanemad arvavad, et vaime pole olemas, aga tegelikult on. Näiteks kaksikud, nemad on küll veidrad, aga ohtlikud. Näiteks smuuti paaris sa hakkad rahulikult jooma, aga oota millest ma räägin, kaksikutel on võim, mida nad saavad kasutada ainult märjas keskonnas. Nimelt nad teevad ennast imetillukeseks ja lähevad joogi sisse. Kui inimene joob kõrrekaudu, tuleb ka kaksiku võim kõrre kaudu. Ta imeb inimeselt headuse välja ning inimene muutub hingetuks ja ta läheb hingetute maale, kui temast on lõplikult hea energia välja imetud.

# data[].attributes.body
Elasid kord Erik ja Targo.
Nad tahtsid saada detektiivideks
ja proovisid lahendada pere muresid.Aga alguses ei läinud hästi.Nad nägid ühe maja taga varast kes proovis majja saada.
Aga nad helistasid enne politseisse kui varas jõudis midagi varastada.

autor: Targo Süvalep

# data[].attributes.body
Oli üks vana maja.Sellest majast oli tohutult palju kuulujutte. ja mitte ainult kuulujutte vaid need isegi vastavad tõele, aga keegi ei tea mis seda kõike teeb. Oli Erik keda huvitas see vana maja. Üks kord kutsus Erik, Targo ja Miku seda maja uurima. Algul nad otsisid maja üles ja sellega oli neil suuri raskusi. Nad leitsid maja üles. Maja oli katki. Maja aknad olid kildudeks purunenud mõni aken oli isegi tellistega kaetud. Nad proovisid maija täiest jõust sisse minna, aga ust oli raske lahti teha kuna uks oli plankudega kinni löödud. Nad otsisid võimalusi ag ei tulnud palju mõtteid, aga Targol isegi tuli mõtte. Hull mõte. See oli väga imelik vaatepilt, isegi väga imelik vaatepilt, sest Targol oli kirves kaasas. Erik karjus et ega me kedagi tappma ei hakka. Ei ei me ei hakka ütles Targo, me peame ju lihtsalt uksest läbi pääsema. ah ja ütles Erik. Lapsed pääsesid uksest läbi. Vaatepilt oli kohutav, selles mõttes et see oli nagu õudus film. Seina peal oli pilt perest ja näod oli tolmusisse kattunud. keset tuba oli tolmune diivan kirjaga " SA EI LÄHE SIIT KUHUGI".Erik küsis, mis mõttes mitte kuhugi. Uks laste taga läks suure pauguga kinni ja miski toksis plangud tagasi kinni. Targo võttis taskulambi ja jooksis nurka.Targo kas kõik on korras küsis erik. Ta käed muutusid valgeks ja näpud väga pikaks.See on mingi muu vaim, karjus Erik. Tuli välja et õige targo oli laste taga. Targo ütles, et see ei ole mina. Koletis vaatas meie poole väga järsult, ta nägu oli üleni valge ja silmad suured ja mustad. AAAAHH karjusid nad kõik. Nad kõik katsid hirmust silmad. See oli äitsa nagu õudus film. Üks neist igaks juhuks piilus ja järsku oli koletis kõigile lähemal. Kõik jooksid vanast ja õrnast trepist üles Ja nad läksid kuhugi tuppa kus oli pime.  nende taskulamp kustus. Targo võttis välja öökaamera. Erik ütles, tõsiselt kas sul on kõik kaasas. Nad läksid tagasi ja uks oli avatud. nad läksid sinna kust nad maija tulid aga nüüd ei olnud see välja pääs vaid üks pikk pikk koridor. ümber ringi kõlas õutsat naeru. See sama valge poiss oli nende ees. poiss muutub järsku normaalseks poisiks. kõik ümber muutus normaalseks. vaim tahab näidata mis siin juhtus. Oli poiss kes istus diivanil. ja nuttis poiss tegi silmad lahti ja jooksis ära ja käik hakkas põlema ja tule tõrjujad kustutasid tule ära. poiss sai surma. vaim proovib siiamaani endale keha leida.

# data[].attributes.body
Ühes ilusas pisikeses linnas  oli palju väikseid maju.Selle linna nimi on Roosilinn.Roosilinnas elavad Bella,Stella,Karl ja Krstofer nemad on tetektiivid.Seal elavad veel poemüüa,kommipoemüüa,rautee ja pussijaama ülem, Politsei ülem ja teisi tähtsaid inimesi.

1.Osa

# data[].attributes.body
See lugu algas sellest kui ma kolisin koos oma perega ühte suurlinna ja kõik muutus hoopis teistsuguseks. Alguses hakkasin väga igatsema oma vana kodu, kuid ajapikku  hakkasin oma uue kodukohaga rohkem harjuma. Tutvusin ka ühe tüdrukuga kelle nimi oli Sirelin. Ta on sama vana kui mina ja ta on väga tore tüdruk. Ta on väga suur loomasõber ja armastab loomi väga. Me käime tihti koos koerte varjupaigas koeri vaatamas ja nendega tegelemas.
Ühel päeval leidsime me, et Sirelini naabritädi on väga mures, et tema koer on koos kutsikatega kadunud. Me Sireliniga otsustasime, et võiksime hakata seda asja uurima. Alustasime sellest, et läksime naabritädi juurde ja lohutasime teda, et kõik saab korda ja et oleme valmis teda aitama. Naabritädike oli väga rõõmus, et talle abi pakutakse ja et ta pole oma mures üksipäini. Alustasime kohe sellest, et hakkasime küsima temalt veidi ebatavalisi küsimusi. Ta oli nõus meile meeleldi vastama, sest tahtis oma koeri koju tagasi. Pärast kui olime küsimused ära küsinud ja vastused ära kuulanud, läksime Sireliniga naabritädi antud fotoga naabrite juurde küsima, et ega nad pole näinud seda koera koos oma kutsikatega. Enamus naabrid teavad seda koera väga hästi selle kaudu, et koerake on varasemaltki käinud nende aias pissil. Samuti teavad naabrid teda kui maiasmokka, kes on söönud palju lilleõisi nende peenralt. Siis saime teada, et naabrionu koos oma naisega viis nad loomade varjupaika, kust viidi nad jälle oma korda koerte varjupaika. Palusime, et  minu isa ja Sirelini isa läheksid koos naabritädiga koerte varjupaika, aitaksid naabritädi ja tooksid koerad rõõmsalt koju tagasi. Sirelin ja mina läksime poole tunni pärast neile bussiga järele koos ema kaasa pandud koera toiduga. Varsti olime kõik rõõmsalt kodus ja naabritädi oli meile siiralt tänulik meie abi eest, sest üksi poleks ta saanud sellises olukorras hakkama.

Autor on Anna Gertrud Parksepp

# data[].attributes.body
Tere! Mina olen  Freddy. Minu sõbrad on: pirts  Virsu  ja  nutikas  Shafiir.  Me lahendame juhtumit, mis on täiesti salajane ja ebatavline. Perenaisel on üks suss kandunud. Detektiiv Freddy ja ta sõbrad alustasid kadunud sussi otsimist. Suss oli kaduma läinud hommikul, kui perenaine tahtis sussi jalga panna. Detektiivid otsisid sussi kõikjalt, kuid asjatult. Ei olnud sussi siin, ei olnud sussi seal, ei olnud sussi terve ilma peal. Safiir kõndis hampstrite puurist mööda ja märkas, et hampstrid olid kuidagi teistsugused kui tavaliselt. Läks kohe Freddy ja Virsu juurde ja rääkis, mida ta oli tähele pannud. Detektiivid läksid sündmuspaiga juurde, milleks hampstripuur.  Lähemalt uurides, selgus, et see oli suss. Mida me olime kõikjalt otsinud. Virsik ütles:"Miks me üldse detektiivi büroo avasime?" Juhtum sai lahendatud.

Eleanor Hussar :)

# data[].attributes.headline
Kassandra, Kristian, Rosaliin ja saladuste kamber

# data[].attributes.subject
Kassandra, Kristian, Rosaliin ja saladuste kamber

# data[].attributes.body
"4 klass. Lõpuks ometi" ütles Kassandra Krisianile ja Rosaliinile. "Jah eks see on tore jah, et me saame lõpuks minna 4 klassi" lisas Kristian. Rosaliin noogutas. "Hei äkki lähme täna kooli tagant sisse? Seal ei ole nii palju inimesi." Karjatas Kristian. Tüdrukud nõustusid. Nad läksid uksest sisse ja Rosaliinil tulid kohe külma värinad üle nagu oleks kummitus käinud temast läbi. "Siin on üsna külm" lõdises Kassandra. "On jah" nõustus Kristian. Ja siis uks läks PÕMAKI kinni. "Mis see oli?" Lõdises Rosaliin. "Se oli uks" pomises Kristian. "Ai!" Kiljatas Kassandra. "Mis on?" Ütlesid Kristian ja Rosaliin samal ajal. "Ma kukkusin millegi pärast."Kassandra pomises samal ajal kui ta võttis taskulambi välja. "See on mingi kast või?" Küsis Kristian. "Ei see on mingi........ plastikust kasi. See nagu näitaks kuhugile."vastas Kassandra. "Siis lähme uurime seda kohta kus see on" kamandas Kristian. Nad läksid samm sammu järel kui nad leitsid ühe kasti. Nad viisid selle kohe direktori kabinetti. Direktor oli väga huvitatud sellest. Ta küsis "Kust te leitsite selle?" "Me leitsime selle alt kambrist." vastas Kristian. "Huvitav. Ma käin sealt iga kord sisse arvatud täna ja seda ei olnud varem seal." ütles direktor. "Mis seal ültse sees on?" küsis Kassandra. "Siin sees on... kiri?"vastas direktor. "Ja ma palkan teid kolme, et te uuriksite selle kohta ja leiaksite mis iganes selle au hind on?"

-Mariella Kallas :D

# data[].attributes.body
Ühel päeval, kui lammas Zuzi läks jalutama.Ta märkas põõsas suurt varast. Ta jooksis koos varandusega minema ja kadus metsatukka. Lammas Zuzi kõndis koju ja rääkis oma vanematele. Vanemad arvasid, et peaks rääkima politseile kes on lehm ja teeb ; MUUU, MUU. Siis läksid lambavanemad politsei juurde ja rääkisid suurest vargast. Politsei arvas, et peaks seda juhtumit uurima. Kui lambapere koju jõudis siis rääkisid nad seda lambapojale ja lambapoeg oli sellise jutu peale väga õnnelik ja rõõmus.

Kirjutasid salalapsed Tartu Karlova 4.a. klassist kaks tüdrukut.
Lugu veel jätkub.

# data[].attributes.body
Ühes linnas elas poiss nimega John. Igas kohas, kus John käib satub ta mingisse seiklusesse. Ühel päeval sattus John peale kurikuulsale pangaröövlile nimega Juhan, kes oli just hakanud teemanteid varastama. Siis tegutses John kiiresti ja läks Juhaniga rüselema. Juhan aga oli Johnist tugevam ja tõukas Johni eemale ja tegutses edasi. Õnneks oli Johnil telefon kaasas ja ta helistas politseisse. Politsei tuli kiiresti kohale ja võttis varga kinni. Oligi pangarööv lahendatud. John mõtles, kuna ta satub igasugustesse juhtumitesse, siis võiks ta teha oma detektiivibüroo ja tegigi. Sellest hetkest saigi Johnist detektiiv.

Paul Konrad Kepp

# data[].attributes.body
Tere! Minu nimi on Grete. Minu ja mu sõpradel on parimate sõprade klubi. Nende sõprade nimed on Emma ja Marta. Alguses olime me Martaga parimad aga siis tuli meie kooli Emma ja võtsime tema ka oma kampa. Ma olen olnud terve elu kurb sest mu ema suri mind sünnitades ja mu isa suri siis kui ta politseis tulistada sai minul on ainult mu sõbrad ja mu suur õde. Täna tulin koolist hilja koju ja mu õde ei olnud kodus siis jäin kuni poole ööni teda ootama. Ma helistasin Martale ja Emmale nad olid unised aga ka väga mures. Nad tulid minu juurde ja hakkasime uurima. Ma leidsin tema päeviku ja sinna peale oli kirjutatud ,,INIMESED KEDA MA VIHKAN". Ma tegin selle lahti. Seal oli ainult ühest inimesest kirjutatud ja see oli Artur Nuga. Seal oli temast ikka päris palju kirjas isegi tema aadress ja sinna me hakkasimegi suunduma. Me leidsine sealt mu õe ja päästsime ta. Pärast seda teatasime politseile ja nad vahistasid varga.

Marie Johanna Piirimees 4.a

# data[].attributes.body
Esimene osa

Oli kord kaks tüdrukut, Paula ja Maria. Neile väga meeldis asju uurida ja põnevaid juhtumeid lahendada. Ükskord, kui nad ajalehte lugesid, nad leitsid, et pangast oli varastatud 30, 000 eurot. Nad arvasid, et äkki just nemad saavad selle mõistatuse lahendada.

Nad hakkasid panga poole suunduma. "Kuhu te lähete?'' küsis ema. Tüdrukud rääkisid emale, mida nad ajalehest leitsid. ''Noh, loodame parimat.'' vastas ema. Siis tüdrukud asusid panga poole.

Kui nad panka jõutsid, pidas neid kinni turvamees. ''Mida te siit tahate. Varastada midagi või?'' küsis turvamees vihaselt. ''Ei,'' ütles Maria kõheldes, ''Me lihtsalt nägime ajalehes, et siin toimus mingi varastamine. Niiet me mõtlesime, et võibolla me saame selle mõistatuse ära lahendada.'' ''Olete te varem ka selliseid mõistatusi lahendanud?'' küsis turvamees. ''Jah, muidugi oleme,'' vastas Paula kiiresti. Maria nüksas vaikselt Mariat. ''Aga ainult selliseid, mis on kodus juhtunud...'' ütles Paula vaiksemaks minnes. Turvamees hakkas valjult naerma. ''Minge siis tagasi oma urgu ja lahendage titekaid ülesandeid edasi, meil teiesuguseid pole vaja. meil on vaja ikka täiskasvanud dektektiive, kes on tark ja vapper, mitte laps, kes ei tea midagi.'' ütles turvamees ja saatis lapsed õue.

''Oih, kui ebaviisakas turvamees küll! Vajavad dektektiive, aga hoopis ajavad nad välja!'' ütles Paula. ''See asi poleks juhtunud, kui sina ei oleks valetanud!'' ütles Maria vihaselt. ''Ei oleks ikka küll! Tema ise ütles, et tal on vaja mingeid täiskasvanuid ja tarke dektektiiive. Ma tahtsin veel talle öelda, aga sina segasid vahele!'' karjus Paula ja nad läksid tülli. Üks läks puu alla kükitama ja teine läks kükitama teise puu alla.

Paari minuti pärast läks Maria Paula juurde ja vabandas. Siis vabandas Paula ja nad on jälle sõbrad. ''Mida me nüüd teeme? Kas otsime mõne teise mõistatuse?'' küsis Paula ''Ei, me läheme uuesti sisse. Proovime selle töö ikka saada. Enne kui mingi teine dektektiiv koha ära võtab.'' vastas Maria ja nad läksid uuesti sisse.

Teine osa

Maria ja Paula läksid uuesti sisse ja ütlesid: "Me tahame sellele mõistatusele lahenduse leida! Ärge käituge meiega niimoodi!". Aga turvameest ei olnud seal. Neile tundus, et kedagi polnud seal. "Oi, lõpuks ometi tulid dektektiivid meie kuritegu lahendama!" ütles keegi Maria ja Paula selja tagant. Tüdrukud pöörasid selja taha ja nad nägid Panga juhti, ehk direktorit. "Eh, tere härra! Me tulime siia mingit mõistatust lahendama," ütles Maria "kuulsime, et varastati 30, 000 eurot siit samast"."Jah," ütles direktor "kahjuks küll. See juhtus eile õhtul, kui me olime õhtupausil. Muide, võid kutsuda mind Leeloks"."Olgu Leelo" ütles Maria itsitades. "Tulge, mis te siin ikka ootate!" ütles Leelo ja juhatas tüdrukud enda kontorisse.

Kolmas osa
jätkub

Anna Rebase 4.a

# data[].attributes.body
Elasid kord kaks tüdrukut Elisabet ja Keiu. Nad olid õed ja neile meeldis aardeid otsida. Neile andis aarete otsimise ülesandeid nende vanaisa Kaarel. Ühel ilusal päeval läksid nad jalutama. Neile tuli vastu nende hea sõber Keiti. Neil oli praegu suvevaheaeg ja nad arutasid mida koos teha. Keiti rääkis Elisabetile ja Keiule mis ta oli Kadriorumõisas näinud: "Ma nägin, kuidas sealt mõisa aknast vaatas välja mingi valge kuju, mis hetke pärast kadus." Elisabet ja Keiu olid hämmingus. "Kuidas siis nii? See ei ole võimalik ju" imestas Keiu.  "Aga võibolla on see tõsi?" vastas Elisabet Keiu jutu peale. Nad kõndisid Kadriorumõisa ette ja vaatasid seal ringi. "Näete see aken seal" ütles Keiti ja näitas selle akna suunas, kus ta oli seda siluetti näinud. Tüdrukud vaatasid seda akent. "Ma ei usu, et siin kummitaks" ütles Keiu ja pööras majale selja. "Aga miks sa ei usu? Siin ju võib küll kummitada" vaidles Elisabet vastu ja pööras Keiule selja ja mossitas. Keiti vaatas tüdrukuid ja lausus: "Ärge nüüd tülitsege. Ei kummita, siis ei kummita ja kõik. Ma lihtsalt mainisin, et ma nägin mingit inimese moodi siluetti seal akna ees mis varsti kadus." Tüdrukud vaatasid kõik veel korraks akna poole ja sellel hetkel, kui nad sinna vaatasid, kõndis aknast mööda mingisugune siluett. "Appi, see on ju see kummitus" ütles Elisabet väriseva häälega. "Elisabet!" oli Keiu õe peale pahane. "Bla, bla, bla" oli Elisabet pahane. Tüdrukud läksid enda koju ja hakkasid mõtlema, et mida edasi teha? Päike oli juba loojunud ja tüdrukud läksid enda tuppa ja jäid magama. Järgmine hommik, kui tüdrukud ärkasid, jooksid nad ruttu sööma ja peale söömist Keiti juurde. Nad läksid kolmekesi tagasi Kadrioru parki ja vaatasid mõisat. Tüdrukud läksid natukese aja pärast mõisasse ja seal nad nägid ühte meest kellel oli must trennikott. Mees kõndis ühte tuppa, kus ei olnud aknaid ja tüdrukud jälitasid teda. Elisabet, Keiu ja Keiti jäid nurga taha. Paari minuti pärast väljus toast see kummitus keda oli Keiti näinud. Keiu hiilis kummituse selja taha ja haaras kummitusest kinni. "Appi aidake, kallaletung!" karjus kummitus. "Tüdrukud, see siin ei ole mingi kummitus vaid täiesti elus inimene kes on lihast ja luust." Elisabet jooksis kummituse juurde ja vaatas teda. "See on ju naabermaja Jüri" ütles Elisabet tüdrukutele. "Jah vahele jäin, olen jah" mossitas Jüri ja sibeles Keiu käte vahel. "Miks sa seda tegid?" küsis Keiti. "Ma tahtsin teisi inimesi hirmutada, sest see on lõbus" vastas Jüri. "Ei Jüri, see pole üldsegi lõbus ja sa pead selle lõpetama. Palun luba Jüri, et sa enam mitte kunagi nii ei tee" pahandas Keiu. "Ise suur mees, aga käitub nagu tita" oli Keiti Jüri peale pahane. Tüdrukud lasid Jüri lahti. "Ma luban, et ma enam mitte kunagi  ei tee nii" lubas Jüri. "Olgu, mine" oli eiu juba lahkem ja lubas Jüril ära minna. Tüdrukud läksid koju ja rääkisid vanematele mis juhtunud oli. Kõik lõppes hästi ja tüdrukud said puhata. Aga tüdrukud otsivad juba uut juhtumit.

Annabret Albert

# data[].attributes.body
Oli kord üks lehm. Talle meeldis süüa paberit. Ta oli terve elu seda söönud.  Tuli kord üks peremees ja andis talle rohtu... DUN DUN DUUUUN. Lehm maitses seda (ta polnud seda kunagi maitsenud) JA OI KUIDAS SEE TALLE MAITSES. Ta armastas seda ja anus rohkem aga see ei õnnestunud. Järgmine päev ärkas lehm üles aga peremeest ei olnud. Lehm armastas oma peremeest ja ta tahtis teda päästa. Ta läks kööki ja nägi ühte kirja mis ütles * Lehm ma ole varastat-* lehm oli hirmunud aga tahtis teda päästa. Ta pani mütsi pähe ja läks rändama. Ja see on kuidas sündis DETEKTIIV LEHM...
Lõpp.

Andra Kodu :3

# data[].attributes.body
Elasid kord Sigrid ja Reili nad käisid salaseltsis mille nimi on Tartu salaselts .Sigrid ja Reili  mõtlesid et tahaks jäätist nad nägid et nende kõrval on jäätise putka putka peale oli kirjutatud isetehtud jäätis nad läksid sinna et osta mõned jäätised.Aga kui nad putka juurde jõutsid ja jäätist ostma hakkasid karjus müüa lastele et tema ei müü mingitele tittedele midagi .Sigrid ja Reili läksid homme tagasi õnneks müüs müüa seekord neile jäätist Sigrid maitses jäätist aga see maitses väga nagu jäätis mis oli Sigridi kodust eelmisel nädalal ära kadunud .Aga Sigrid ei kahtlustanud midagi.Aga kui  üle jäänud salaselts talle rääkis et kogu linnast on jäätist varastatud sai Sigrid aru et jäätis mille ta ostis oli  varastaud teiste inimeste käest.Sala selts rääkis sellest politseile ja politsei ning lapsed luurasid jäätise müüat ning nägid kuidas ta jäätist varastas ja politsei võttis ta kinni .Järgmisel päeval tuli aga hunnik kaebusi selle kohta et jäätis kaob linnast ikka.Sala selts nägi samas putkas üht uut müüat kui lapsed teda küsitlema hakkasid jooksis ta minema.Ta läks politseisse ja tegi  vana jäätise müüa lahti.Kaks varast jooksid kähku emajõe juurde ja hüppasid suvakasse paati ja põgenesid õnneks said salaselts ja politsei nad kahe kuu pärast kätte. Kuna salaselts oli nii tubli said nad tasuks mitu pakki jäätist.

Sigrid Vinn

:)

# data[].attributes.body
Olid kord ühed tavalised õed. Kelle nimed olid Kaisa ja Triinu. Triinu oli Kaisast vanem. Triinu oli 8 aastane ja Kaisa oli 5 aastane. Nad elasid ühes väikeses linnas. Aga siis tulid rikkad inimesed. Nad hakkasid siia uusi majasid ehitama,et see linn oleks nagu teised linnad. Teised linnad on igavad ja karjäärinaistele mõeldud maju täis. Aga siin väikeses linnas on kõik nii ilus. Siin on loodus kes saab oma rada mööda käia. Appi kus mu telefon on? Kas sina võtsid selle ära Kaisa? Ei mina ei tea sellest midagi vaata voodi alla äkki kukus maha. Seda ei ole seal palun aita mind Kaisa! Kus sa seda viimati kasutasid? Mul tulimeelde see oli siis kui ma just jooksmas käisin. Ma põrkasin mingi mustade prillide ja valge mantliga mehega kokku. Äkki tema võttis selle mult taskust välja. Ta elab meil kõrval majas. Olgu lähme tema juurde. Kopp-kopp. Kes on? oleme kaabli parandajad. Olgu tulge sisse. Ta oli päris noor mees.Ma leitsin ta laualt enda telefoni kui Kaisa tema tähelepanu juhtis. Siis ma ütlesin Kaisale

# data[].attributes.body
Oli kord üks poiss kelle nimi oli Poiss. Poiss oli väga tark, sest tema nimi oli Poiss. Mina nägin seda poissi ükskord ja me saime sõpradeks. Me nägime kuidas ükskord kuidas üks 5 aastane poiss varastas poest kommi. Me läksime poisi juurde ja ütles pane komm kohe tagasi ja oli kurb. Kui  ise kommi läksime ostma, jooksis üks mees kommiga minema. Me jooksime talle järgi ja võtsime ta kapuutsi peast ja nägime, et see oli hoopiski meie sõber Enose isa.

Mattis Mikael Tannik

# data[].attributes.body
Oli kord kana. Ta läks munema. Aga ta ei tahtnud, et peremees võtaks ta munad. Kui peremees tuli hakkas ta karjuma kui hull! <KAA KAA KAAA...>.  Pere mees ei mõistnud mis kanal viga ta arvas, et kanal on kõht tühi. Ja ta läks tõi natuke süüa. Kui peremees hakkas muna praadime, siis hakkas kana veel hullemini karjuma. Siis mõtles peremees, et soovib ka muna süüa. Ta läks luges enne söömist raamatud ja uuris kas kanad söövad mune. Aga sai vastuse: - ei nad ei söö. Siis mõtles, et kana on haige. Ta läks kanaga looma arsti juurde pärast söömist. Umbes pärast kaht tundi olid nad tagasi. Ja kana oli terve nagu purikas. Peremees ei teadnud mida teha. Järgmine hommik läks ta uut muna võttma. Aga kana ja muna olid koos kukega KADUNUD! Umbes 10 päeva pärast tulid nad tagasi ja neil oli kaasas tibu :D

lõpp

Artis Hendrik Roosalu

# data[].attributes.headline
Jutt detktektiivides Kaupost  ja Enosest :)

# data[].attributes.subject
Jutt detktektiivides Kaupost  ja Enosest :)

# data[].attributes.body
Olid kord Kaupo ja Enos kes elasid USAs neil oli väga igav.
Üks kord varastati maailma suurim kalliskivi otse presidendi nina alt keset ööd. Järgmisel päeval läksime seda Kaupoga uurima tuli välia et kalliskivi oli alles aga mida siis varas otsis. Järgmisel nädalal rööviti teises linna otsas banka  aga kui me läksime asidõendeid otsima siis selgus ,et varas ei varastanud midagi ainult ühe võtme mis pole oluline või on. Tuli välia ,et on sellega sai ta inkade aaretkambrisse ja me saime ta seal kätte lasime talle uinuti et meid laskma ei hakkaks. Panime ta vangi

Enos

# data[].attributes.body
Kunagi oli üks linn mis asus rohkem põhjapool kui teised linnad. Seal oli hästi hästi palju maju seal elas ka palju pätte ja vargaid, nagu ka igas linnas on vargad ja pätid on selles loos neid rohkem kui kunagi varem. Sellel linnal on ka hea külg, sest seal elab salaselts "lahendajad" kes oskavad paremini  juhtumeid lahendada kui teised. Parasjagu on lahendajatel käsil juhtum nimega otsi ja leia kurikuulus pätt kes kannab lammast endaga kaasas. See algas sellest kui lahendajad nägid kuidas pätt kandis endaga lammast kaasas ja selle lamba on ta saanud vennalt kah pätilt.Aga sellel pätil on hoopis lind kaasas.See lambaga pätt on röövinud 56 789 eurot aga tema vend kulda nad töötavad koos ja sellepärast on neid lihtsam tabada.Nad töötavad maa all ,sest seal on parem varastatud kraami hoida.Lahendajad teevad seda niimoodi,et lähevad maa alla ja nabivad nad kinni ja kutsuvad linna appi.Ja nii õnnestuski lamba pätt ja linnu pätt kinni nabida.

Merje Floren

# data[].attributes.body
Oli eesti keele tund ja tuli teha ise raamatu esikaane pilt.
Üks poiss ei osanud hästi joonistada (see olin mina) ma otsustasin palkata hea joonistaja ehk mõne klassiõe küsisin Noralt ja Eliselt ja nad vastasid, et tahavad kahte eurot, aga mina ütlesin, et palk on komm ja nad olid nõus. Siis nad küsisid mida, nad tegema peavad. Mina ei teadnud mida veel, nad võiksid teha ja mõtlesin, et otsiks soodsamalt ka, aga ei jõudnud tund sai läbi. Enne kui tund läbi sai mõtlesin ma välja mida ma raamatu ma teen ja see oli lugu kuidas ma palkan klassiõe.

Juhan

# data[].attributes.headline
Jutt dektetiividest Priidust ja Mattisest   :)

# data[].attributes.subject
Jutt dektetiividest Priidust ja Mattisest   :)

# data[].attributes.body
Oli kord üks  kelle nimi oli Priit ja tema sõber
Mattis on väga nutikas ja oskab peaaegu igat matemaatika harjutust. Priit aga oli ka suht tark aga mitte nii tark kui Mattis. Nad nägid ükskord kui üks mees poest kommi varastas ja viina ka. Need dektetiivid nägid ja siis nad tormasid kohe neid asju sellelt mehel ära võtma. Kui nad hakkasid ära võtma siis naad haarasid ta parukast kogematta kinni ja leidsid et see on üldse
meie sõber Paul ja me viisime asjad tagasi poodi ja andsime andeks ja ta tuli kampa.

# data[].attributes.body
Tere, mina olen Kertu. Ma olen 11 aastane ja ma olen väga lühike. Mul on ka parim sõber Iris. Ta on ka 11 aastane. Me elame koos enda peredega ühes väikeses külas. Meil juhtub siin väga huvitavaid asju. Siia tulid ka elama kaks venda Markus ja Mart. Me mõtlesime, et saaks nendega sõpradeks. Paar nädalat hiljem tuli siia üks mees. Ta pakkus kõigile kommi ja oli tore. Järgmine päev ta aga pakkus meile nuga. Me ei võtnud vastu! . Ja järgmine päev tuli ta tagasi ja tahtis meid ära tappa aga me põgenesime tuppa ja helistasime politseisse. Meil juhtus siin ka selline asi, et varastati küttepuid. Me otsustasime, et teha salaselts. Me panime selle nimeks Triibud. Me lahendasime palju juhtumeid. See oli tore. Üks juhtum oli eriti eriline, sest mu ema sünnipäeval varastati ära sünnipäeva tort. See lihtsalt kadus kui me kõik korraks tuppa läksime. Me otsisime varast lähedalt, aga ei leidnud. Aga me leidsime selle naise ikka lõpuks üles (jah tuli välja, et ta oli naine). See küla meeldib meile ja me ei koli siit niipea ära. LÕPP.

Reili  :)

# data[].attributes.body
Oli kord üks mõis. algul oli kõik okey, aga siis ilmusid mungad. Nad hakkasid inimesi hirmutama. Kord tulid matkajad ning siis kadusid kaks matkajat ära. Keset ööd läks kahel naisel uni ära ning siis läksid nad telkidest välja. Siis tuli munk ning uinutas naised. Siis hiljem ärkasid naised vanas keldris. Naised kartsid. Vahepeal toodi neile süüa. Hommikul avastasid mehed, et naised on kadunud ning ka neil tuli hirm. Järgmine öö kadusid ka mehed ära. Siis kutsuti dektektiivid ning nemad hakkasid asja uurima.

Siis hakati asja uurima ning siis tuli välja, et munka mangib üks meestest ning mehed tahtsid ainult naistele nalja teha.

MUNK!!