# data[].attributes.body
1.  Як представлено на полотні митця, через які асоціативно-символічні образи?
2. Які образи фону розкривають світобачення автора?
3. Роль хреста?
4. Чому переважають такі кольори? Як вони впливають на розуміння трактування картини?

# data[].attributes.headline
Живий голос Є. Маланюка

# data[].attributes.subject
Живий голос Є. Маланюка

# data[].attributes.body
https://www.ukrhec.org/ievhen-malaniuk-reading-his-own-poetry

# data[].attributes.body
"Купив цей час фальшивою ціною: ісходом, втечею, роками болю й зла, а треба впасти серед бою, на тій землі, де молодість цвіла…”

# data[].attributes.headline
У поезіях доводить дум

# data[].attributes.body
У поезіях доводить думку Т.Шевченка, що саме комплекс меншовартості не дає змоги побудувати власну державу

# data[].attributes.headline
Чехословаччина

# data[].attributes.subject
Чехословаччина

# data[].attributes.body
"Як в нації вождя нема - тоді вожді її - поети"

# data[].attributes.headline
“І так прийшла   

# data[].attributes.body
“І так прийшла  Велика Косовиця : рік чотирнадцятий – кінець і   початок” ( поезія “Побачення”)

# data[].attributes.attachment_link.title
мал ел 14рік

# data[].attributes.body
Сучасність

# data[].attributes.headline
Єлисаветградське земське реальне училище

# data[].attributes.subject
Єлисаветградське земське реальне училище

# data[].attributes.headline
Леонід  Куценко - літературознавець, що першим почав досліджувати творчість  Євгена Маланюка 

# data[].attributes.subject
Леонід  Куценко - літературознавець, що першим почав досліджувати творчість  Євгена Маланюка 

# data[].attributes.headline
"На зустріч йдуть крив

# data[].attributes.body
"На зустріч йдуть криваві доби, гримить грозою грізний бій..."

# data[].attributes.headline
Поезія "Сучасники", присвячена М. Рильському

# data[].attributes.subject
Поезія "Сучасники", присвячена М. Рильському

# data[].attributes.body
Є. Маланюк – поет класичних форм (сонети ), ерудит, енциклопедист, не сприймав авангардних форм. Його покликання в поезії: «Тисячолітні, багатотисячолітня  Україна».

Ще молитесь, далекий брате,
Серед Звенигородських піль.
Ще не стомились карбувати
В коштовних ямбах вічний біль.

Краси веселий кондотьєре,
Несете хрест свій там, ген-ген,
Серед похмуро-рідних прерій;
Ви — еллін, схимник і Гоген!

Навколо — хащі й печеніги,
А в кельї — тиші ніжний спів,
Реторти, циркуль, колби, книги,
І Ви — алхімік мудрих слів.

# data[].attributes.headline
Поезія "Шевченко"

# data[].attributes.subject
Поезія "Шевченко"

# data[].attributes.body
Не поет — бо це ж до болю мало,
Не трибун — бо це лиш рупор мас,
І вже менш за все — «Кобзар Тарас»
Він, ким зайнялось і запалало.
Скорше — бунт буйних майбутніх рас,
Полум’я, на котрім тьма розтала,
Вибух крові, що зарокотала
Карою за довгу ніч образ.

Лютий зір прозрілого раба,
Гонта, що синів свяченим ріже,
У досвітніх загравах — степа
З дужим хрустом випростали крижі.

А ось поруч — усміх, ласка, мати
І садок вишневий коло хати.

# data[].attributes.headline
Відкриття через портрет

# data[].attributes.subject
Відкриття через портрет

# data[].attributes.body
Прочитайте поезії Є. Маланюка, як вони співзвучні із портретом?

/А. Надєждін "Співець степової ЕЄллади"/

# data[].attributes.attachment_link.title
А. Надєждін. Співець степової Еллади

# data[].attributes.headline
Синюха – предковічні

# data[].attributes.body
Синюха – предковічні ріка                                                     “На далекій межі серед Диких Піль                                                  “Внук кремезного чумака
Архангельськ, Кіровоградщина                                          Там, де Чорний шлях перетнула Синюха                                      Січовика блідий праправнук
Вартував мій суворий прапрадід степи                                          Я закохався у гучних віках.
Зла доля родини:                                                                      Та дудоні ординської луни слухав…”                                              Я волю полюбив державну…”
Дід Василь і баба Євдокія – 22 дітей,                                                                                          Ноктюрн ІІІ
( залишився 1 – Филимон, батько Євгена.)
- Дід Василь – “жива історія”, скарбниця оповідань…”,                                                   Національна гідність в час постійного приниження, нищення духу.
майстер на всі руки, був першим помічником та порадником.                                                        “Занадто вріс у свою землю…” О.Семенко, товариш.
“Корінь могутній – від діда.” Л.Куценко
Залюбленість в музику, поезію, Шевченка  – від матері ( прожила 33 роки).                                                                                                                                               В історію – від батька Филимона. У звичаї – від краю ( прожив 42 роки).   З батька мого був “інтелігент”, що залишався національним до кінця, не зрадивши  ні свого роду, ні своєї раси.

Навчання.                                                                                                                                                                                                                                                             Єлисаветградське реальне училище – заклад культу науки і духовності.                                                                                                                                                                                                                                                        “І так прийшла Велика Косовиця : рік чотирнадцятий – кінець і   початок” ( поезія “Побачення”)

Курсант Київської військової школи.
- 1916 – 1920 р.р. – військовий. Різні фронти, різні армії ---- війна.                   “Прогавлено сліпучу мить побіди. Прогавлено. А мить така була…”
Поразка, роздуми над її причинами створили Маланюка-поета.

"Як в нації вождя нема - тоді вожді її - поети" (Є. Маланюк)

Еміграція. 13 листопада 1920 р.: Польща - Чехословаччина - США
«Обеззброєнімілітарно, ми вхопились за ту духовну зброю, яка під час фізичної боротьби спочивала – зброю міцну, сильну, непереможну – національне мистецтво» Є. Маланюк.

Поетична спадщина: 10 оригінальних збірок ( 11-та «Чорні вірші» - в архіві):

1.  Стилет і стилос», 1925 ( стилет – невеличкий кинджал з тригранним клинком, стилос – заточена паличка, яку використовували
для письма стародавні греки.)  Збірка наповнена античними образами.

2.  «Гербарій», 1926 ( підготовлена першою,  пролежала у видавництві 2 роки).

Тема рокованого листопаду, як символу трагедії УНР. Прагнення осмислити історію України в контексті багатовікової історії.    Греція, Рим – реставрація державництва. Відкриття Єллади, Київської Русі, Козаччини у час величі.
Спроба зрозуміти природу слабкості українського народу. ( “Діва-Обида”, “Псалми степу”, “Варязька балада”, “Посланіє”).

“Поетичний символ Еллади-України Маланюк бачив у постаті античної статуї Ніке в Самотракії, яка збереглася до наших часів, але без голови. Такою бачив він і Україну – прекрасну у своєму русі вперед, сповнену пориву, але безголову.” Б.Романенчук.                                                                          - Маланюк своїми поезіями прагнув дати Україні голову.

3.  «Земля й залізо», 1930

4.  «Земна Мадонна», 1934

5.  «Перстень Полікрата», 1939

6.  «Влада», 1951 (США)

7.  поема «П’ята симфонія», 1954 ( симфонія Бетховена, улюбленого композитора поета. На партитурі якої написані слова: «Так
стукає доля у ворота». Бетховен. Поема присвячена генералу Василеві Тютюннику, у якого був ад’ютантом .)

8.  «Остання весна», 1959

9.  «Серпень», 1964

10.  «Перстень і посох», 1972, посмертно.

За декілька місяців до смерті про еміграцію:                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  “Купив цей час фальшивою   ціною: ісходом, втечею, роками болю й зла,                                                                                                                                                                                                                 а треба впасти серед бою,  на тій землі, де молодість цвіла…”

Особливості лірики:
• Символізм
• Історизм мислення (історіософська лірика)
• Тема духовного зеніту, самопізнання, самооцінки  (  “Мушу випити келих до краю…”  “Під чужим небом…”)

- Пейзажність. Пейзажі  є не лише тлом, а живими образами-персонажами  ( сонце – життєдайна сила, а може бути і руйнівна; Вогонь – Прометея – цілюща сила, вирішальна у боротьбі, вогонь Адоная – демона зла, - сила руйнуюча, спопеляюча.)

- Міфологізм. Поезія Маланюка – це своєрідний довідник з міфології ( Марс, Мойра, де метра, Ніке, Прометей), біблієзнавства ( Пречиста Діва Марія, Ісус Христос, ангели, Антихрист, Варава), галерея портретів ( Рюрик, Батий, Карл ХІІ, Мазепа, Наполеон, Петлюра) -

Музикальність ( «Місячна соната», «П’ята симфонія», «Балтійська сюїта», деталі «дзвенить Гріг», «рапсодії Ліста», «листопадові» тони Шопена, громи Бетховена.