# data[].attributes.headline
Біблійна легенда

# data[].attributes.subject
Біблійна легенда

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Це було так давно, що вже ніхто й не пам'ятає, коли це було. Розповідають, одначе, буцімто в ті часи всі люди однією мовою говорили й усі одне одного розуміли.
І закортіло людям лишити пам'ять про себе довічну:
- А нумо зберемося разом та й побудуємо вежу високу! - мовив один.
Зраділи всі та й загукали:
- Ми збудуємо вежу, ми збудуємо вежу аж до самого неба!
Обрали гору високу - та й почалася робота! Хто глину місить, хто з неї цеглини ліпить, хто у печах обпалює, хто на гору підвозить. А на горі вже люди ждуть, цеглини приймають та з них вежу складають.
Всі працюють, усі співають, весело всім.
Будувалася вежа не рік і не два. Самих цеглин для неї знадобилося тридцять п'ять мільйонів! Та й собі довелося будинки побудувати, аби було де після трудів одпочивати, а побіля будинків насаджати дерев та кущів, аби птицям було де співати.
Ціле місто виросло навколо гори, на якій будувалася вежа. Місто Вавилон.
А на горі з кожним днем усе вище й вище, уступами підводилася вежа-красуня: знизу широка, догори все вужча й вужча. І кожен уступ цієї вежі фарбували в інший колір: у чорний, жовтий, червоний, зелений, білий, жовтогарячий. Верх придумали зробити синім, щоб був наче небо, а покрівлю - золотою, щоб, як сонце, виблискувала!
І ось вежа майже готова. Ковалі вже золото кують для покрівлі, маляри пензлі занурюють у відра із синьою фарбою. Та ранком, звідки не візьмись, поміж людей з'являється сам Бог Ягве. Не сподобався йому їхній замір* - досягти неба, де живе Бог.
"Це тому примудрилися вони свою вежу вибудувати,- подумав він,- що у них спільна мова і кожна людина розуміє іншу. От вони й домовились!"

І наслав Ягве на землю страшенну бурю. Поки буря вирувала, вітер поніс усі слова, котрі люди звикли одне одному говорити.
Невдовзі буря вщухла, і люди знову стали до роботи. Вони ще не знали, яка біда їх спіткала. Покрівельники пішли до ковалів сказати, щоб ті швидше кували листи для покрівлі. А ковалі не розуміють ані слова.
В усьому місті Вавилоні люди перестали розуміти одне одного.
Маляр кричить:
- Фарба скінчилась!
А в нього виходить:
- Но мор пент!
- Нічого не розумію! - кричить йому інший.
А виходить:
- Женком пренепа!

І по всьому Вавилону лунають слова, зрозумілі одним і незрозумілі іншим.
- Віндадори!
- Маракірі!
- Бобеобі!
- Дзин!
Покидали всі роботу, блукають, наче у воду опущені, та шукають: хто б міг їх зрозуміти?
І почали люди збиратися купками - хто з ким однаково говорить, той і намагається триматися того. І замість одного народу вийшла сила-силенна різних народів.
І розійшлися люди в різні кінці землі, кожен народ у свою сторону - будувати свої міста. А вежа почала потроху розвалюватися.
Але подейкують, що досі у кожному місті можна знайти уламки цегли від Вавилонської вежі. Тому що багато хто носив їх із собою на згадку про ті часи, коли на землі мир панував і люди розуміли одне одного.
І до сьогодні всіма мовами світу люди розповідають оцю легенду про недобудовану Вавилонську вежу

# data[].attributes.attachment_link.title
"Вавилонська вежа" біблійна легенда

# data[].attributes.attachment_link.description
Це було так давно, що вже ніхто й не пам'ятає, коли це було. Розповідають, одначе, буцімто в ті часи всі люди однією мовою говорили й усі одне одного розуміли. І закортіло людям лишити пам'ять про себе довічну: - А нумо зберемося разом та й побудуємо вежу високу! - мовив один.

# data[].attributes.headline
З історії шедевру

# data[].attributes.subject
З історії шедевру

# data[].attributes.headline
Картина "Вавілон

# data[].attributes.body
Картина
"Вавілонська вежа"

# data[].attributes.attachment_link.title
Пітер Брейгель старший - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Пізніше критика художника стає менш прихованою і гострішою ("Жирна та пісна кухні" тощо) і водночас поглиблюється розуміння могутніх сил народу. У відомій серії "Місяці року" Брейгель розкриває величну красу рідного краю, оспівуючи звичаї, життя і побут людей непривілейованих верств. В картинах "Селянське весілля" та "Селянський танок", пройнятих народним гумором, художник утверджує естетичну цінність образу простої людини, підкреслюючи незламну життєву силу народу.

# data[].attributes.headline
Цікаво знати!

# data[].attributes.subject
Цікаво знати!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Лувр - самый большой художественный музей в мире. В нем не так просто заблудиться, но очень легко блуждать из зала в зал в поисках "той самой картины".

Если вы только собираетесь его посетить, посмотрите обзорные видео музея, чтобы вдохновиться его красотой и иметь представление об организации залов. Это позволит ориентироваться по карте, не заблудиться и просто приятно провести время, увидев знаменитые с детства произведения искусства.

Визит в Лувр (самые популярные места и экспозиции)

# data[].attributes.attachment_link.description
Лувр - самый большой художественный музей в мире. В нем не так просто заблудиться, но очень легко блуждать из зала в зал в поисках "той самой картины". Если вы только собираетесь его посетить, посмотрите обзорные видео музея, чтобы вдохновиться его красотой и иметь представление об организации залов.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Воскресная школа для детей

# data[].attributes.attachment_link.title
ВАВИЛОНСКАЯ БАШНЯ - ИСТОРИИ ВЕТХОГО ЗАВЕТА

# data[].attributes.attachment_link.title
Видео Библия. Вавилонская башня (Быт 11:1-9)

# data[].attributes.attachment_link.description
Попытка людей строить свою жизнь самостоятельно без Бога, является прообразом того о чём говорил Иисус Христос про вольных каменщиков которые отвергли самый важный и главный камень самого Иисуса Христа