# data[].attributes.body
''Tiedätkö mitä?'' Dylan sanoi ja kiskoi kuulokkeet korviltaan. ''Bodrumissa saksalaiset naiset makoilevat yläosattomissa.''
Irem punastui ja risti kädet rintansa päälle.
''Sellainen on typerää'', hän sanoi. ''Ne naiset saavat miehet tekemään kamalia asioita.'' Irem saattoi hyvin kuvitella, miten turkkilaiset miehet kiertelivät naisia ja roikottivat kieltään kuin nälkäiset koirat.
''Paskat siitä siellä kukaan välittää.'' Dylan sanoi.
''Kun turkkilainen mies näkee naisen vartalon, hän kuvittelee, että omistaa sen.''
''Se voi hyvinkin johtua siitä, että te teette asiasta niin suuren numeron.'' Dylan sytytti savukkeen ja antoi tuulen viedä savun päänsä yli.

# data[].attributes.body
Sota
Naisten oikeudet
Rakkaus
Kuolema

# data[].attributes.body
Kirja kokonaisuudessaan oli kirjoitettu hyvin juuri sillä tavalla että se se minut pohtimaan asioita kunnolla .Kirja käsitteli aiheensa hyvin ja monipuolisesti. Kirja herätti paljon tunteita, mutta päällimmäisenä mieleen jäivät se kuinka itseäni vihastutti se miten naisia kohdellaan ja miten heidät pakotetaan laittamaan ruokaa, pyykkäämään ja toimimaan miestensä alaisina. Jos minua itseäni yritettäisiin pakottaa asemaan joka ei sovi luonteelleni yhtään olisin varmasti ihan raivoissani.
Oli myös todella surullista lukea ihmisten uskosta johonkin selkeästi olemattomaan asiaan, joka kuitenkin ajaa heidät ties millaisiin hirmutekoihin, mitä hyvää siinä on?
Myös se, että ei saa rakastaa ketä haluaa sai minut tuntemaan sääliä kirjan henkilöitä kohtaan, koska itse olen aina ollut sitä mieltä että kaikilla on oikeus rakastaa ketä haluaa eikä minkään tai kenenkään pitäisi määrätä sitä.
Romaanin henkilöissä oli kaikissa huonoa, mutta myös  hyvää. Esimerkiksi Irem oli todella rohkea tehdessään mitä halusi rakkaansa kanssa, vaikka se päättyikin huonosti.
Sinan oli kirjassa hyvä ja kunnioitettava isä, joka teki kaikkensa perheensä vuoksi, mutta hän olisi voinut olla ystävällisempi Marcusta kohtaan.
Jos edellisestä ei voi vielä päätellä miten romaani vaikutti minuun niin lyhyesti ja ytimekkäästi se järkytti, sai minut miettimään omaa elämääni ja olemaan iloinen siitä minne olen syntynyt ja millaiset oikeudet minulla on.

# data[].attributes.body
Kirjassa tuli esille paljon Islamin uskoisten eli muslimien käyttäytymistapoja.
Jumala on suurin ja hän on ihan kaiken yläpuolella. Jumalan jälkeen tulee mies, joka hoitaa kaikki vaimonsa ja lastensa asiat. Tyttäret kasvatetaan hoitamaan kaikki arjen askareet.
Pojilla on paljon vapauksia ja heidän annetaan tehdä melkein mitä tahansa. Uskoa tunnustetaan paljon ja länsimaisia halveksutaan.
Vanhemmat päättävät kenet tytär nai, järjestetyt avioliitot. Naisten pukeutuminen todella tarkkaa (huivit pään peittona, mekot nilkkoihin asti). Naista saa lyödä vapaasti, miehelle ei saa edes puhua epäkunnioittavasti. Naimattomat naiset eivät saa antaa minkäänlaisia julkisia hellyydenosoituksia miehelle esim. kädestä pitäminen ja halaaminen, jotka ovat meillä ihan arkipäivää ystävienkin kesken. Seksi on tarkoitettu jätettäväksi avioliittoa varten ja siitä kerrotaan kirjassa (varsinkin tyttärille) kaikenlaisia kauhutarinoita. Vieraille keitetään aina teetä, kahvista ei puhuta missään mitään.
Vanhemmat henkilöt ovat arvostettuja, nuorten täytyy miellyttää vanhempiaan.

# data[].attributes.body
Raju maanjäristys ravistelee Istanbulia.  Kurdiperhe menettää kotinsa kuten he luulevat myös menettäneen poikansa.
Poika löytyy, mutta Sinan jää kiitollisuuden velkaan amerikkalaiselle Markukselle ja tämä saa hänet todella ahdistuneeksi, koska hänen isänsä on kuollut amerikkalaisten takia.
Kurdiperhe muuttaa amerikkalaisen hätäapujärjestön leiriin, jossa ikäviä asioita alkaa tapahtua.

Opetustehtävissä oleva amerikkalainen Marcus ja tämän poika Dylan asuvat leirissä myös. Sinan on siis kiitollisuuden velassa Markukselle. Dylan ja Sinan 16-vuotias tytär Irem rakastuvat.
Sinan ahdistuu koko ajan enemmän ja enemmän ja rakkaus vie Iremiä koko ajan kauemmas uskostaan ja perheestään. Lopulta Irem tekee itsemurhan hyppäämällä sillalta alas paetessaan tekemäänsä vääryttä ja perheensä vihaa. Sinan, Nilufer ja Ismael muuttavat takaisin Kurdistaniin koska sota siellä on vihdoin päättynyt.

# data[].attributes.body
Nilufer: Sinan vaimo, palvelee miestään uskollisesti. On kirjassa todella tavallisessa musliminaisen roolissa.
Ismael: Iremin pikkuveli jota koko perhe palvoo. Ismael on nuori eikä ymmärrä paljoakaan, mutta hänessä on toivoa.
Dylan: Amerikkalainen poika johon Irem rakastuu. Näyttää Iremille uuden ja kiehtovan maailman.
Marcus: Dylanin isä, jota Sinan vihaa mutta on kiitollisuuden velassa tälle.

# data[].attributes.body
''Istanbul 1999. Itä ja länsi, muslimit ja kristityt. Kaksi perhettä, kaksi kulttuuria.''

# data[].attributes.body
Sinan: Kurdi joka on joutunut pakenemaan kotoaan vainoja. Ylpeä perheen isä ja muslimi, mutta jos näiden kahden välillä pitäisi vailita uskonto veisi voiton. Sinanilla ei ole toista jalkaa vaan  pelkkä tynkä jonka takia hän pelkää että ei riitä perheelleen.
Irem: Sinanin tytär. Ei pidä isänsä ajatusmaailmasta vaan haluaisi elää kuten länsimaiset tytöt. Irem kapinoi vanhempiaan ja syntyperäänsä vastaan. Irem haluaa kokea uusia asioita. Hän ei halua olla kahlittuna keittiöön kuten äitinsä. Lopulta rajojen rikkominen aiheuttaa hänelle kovia omantunnon tuskia joista ei seuraa mitään hyvää.

# data[].attributes.body
Vesipuutarhat(Gardens of water), Alan Drew, 2008.
Miljöö: Istanbul, Turkki vuonna 1999
Kertoja: Kirjassa kaksi minä-kertojaa jotka vuorottelevat, Sinan ja hänen tyttärensä Irem.