# data[].attributes.headline
Hvordan har fiskeri udviklet sig gennem tiden

# data[].attributes.subject
Hvordan har fiskeri udviklet sig gennem tiden

# data[].attributes.headline
Hvad kan man gøre for at fremme fiskebestanden

# data[].attributes.subject
Hvad kan man gøre for at fremme fiskebestanden

# data[].attributes.headline
Hvilke årsager kan der være til fiskebestenden er blevet formindsket

# data[].attributes.subject
Hvilke årsager kan der være til fiskebestenden er blevet formindsket

# data[].attributes.headline
Hvad sker der med fiskebestanden i havet

# data[].attributes.subject
Hvad sker der med fiskebestanden i havet

# data[].attributes.headline
Hvordan kan vi gøre verden opmærksom på at fisk langsomt er ved at blive udryddet

# data[].attributes.subject
Hvordan kan vi gøre verden opmærksom på at fisk langsomt er ved at blive udryddet

# data[].attributes.headline
Hvilke mulligheder er der for at fremme fiskebestanden.

# data[].attributes.subject
Hvilke mulligheder er der for at fremme fiskebestanden.

# data[].attributes.headline
Hvorfor er nogle former for fiskeri skadeligt for fiskebestanden (økosystemet)

# data[].attributes.subject
Hvorfor er nogle former for fiskeri skadeligt for fiskebestanden (økosystemet)

# data[].attributes.headline
Hvilke typer forurening findes der i havet og hvordan påvirker de fiskebestanden

# data[].attributes.subject
Hvilke typer forurening findes der i havet og hvordan påvirker de fiskebestanden

# data[].attributes.headline
Hvilke konsekvenser ser vi ved forurening i havet

# data[].attributes.subject
Hvilke konsekvenser ser vi ved forurening i havet

# data[].attributes.headline
Hvilke andre årsager kan der være til reduceret fiskebestand ind plast

# data[].attributes.subject
Hvilke andre årsager kan der være til reduceret fiskebestand ind plast

# data[].attributes.headline
Jeg hører jævnligt at der ikke er så mange fisk tilbage i havet. Derfor vil jeg gerne udersøge hvilke årsager der kan være til dette og hvordan vi kan gøre noget for at øge fiskebestanden, samt hvad der allerede gøres

# data[].attributes.subject
Jeg hører jævnligt at der ikke er så mange fisk tilbage i havet. Derfor vil jeg gerne udersøge hvilke årsager der kan være til dette og hvordan vi kan gøre noget for at øge fiskebestanden, samt hvad der allerede gøres

# data[].attributes.headline
Gøres der noget for at forhindre rov fiskeri i de fattige land ikke er så vildt så det er med til at reducere fiske bestanden

# data[].attributes.subject
Gøres der noget for at forhindre rov fiskeri i de fattige land ikke er så vildt så det er med til at reducere fiske bestanden

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvordan afgør man, om fiskebestanden har det dårligt pga. hårdt fiskeri?

Grundlæggende er det nødvendigt at have kendskab til to ting; fiskenes antal og størrelse samt fiskeriet omfang og metode over en årrække.

For præcist at kunne afgøre fiskeriets påvirkning, er det vigtigt at have et godt kendskab til fiskebestandens udvikling i søen. Dvs. hvor antallet af fisk, hvor store de er, og hvordan dette har ændret sig gennem tiden. Dernæst er det godt at vide, hvordan fiskeriet har udviklet sig, f.eks. om der er kommet flere fiskere til søen, er der flere fisketure pr. fisker, eller hjemtages der flere fisk end ellers. Denne viden findes desværre kun for ganske få danske søer. Derfor opfordrer DTU Aqua til, at alle søfiskere begynder at lave standardiserede fangstjournaler. Fangstjournaler udfyldt omhyggeligt over en årrække vil kunne bruges til at vurdere fiskeriets rolle i fiskenes udvikling i antal og størrelse.

For visse fiskearter findes der i Danmark en række regler og love omkring fredningstider og mindstemål. Andre reguleringer som f.eks. begrænsning af fangst, begrænsning af stænger eller fangst og genudsætning (Catch & Release) skal ske ad frivillighedens vej. I en sø med mange lodsejere får man den bedste effekt af sådanne tiltag, hvis alle lodsejere er enige om det. Visse steder har man oprettet lodsejerlaug, hvor man mødes med jævne mellemrum og diskuterer søens ve og vel, herunder fiskeri og reguleringer.

Nej, der er store forskelle mellem arter med hensyn til hvilke fiskerireguleringer, der er blevet anvendt. De fleste erfaringer med frivillig fiskeriregulering findes for gedden. F.eks. er der mange steder i Danmark indført såkaldte "køkkenvinduer", hvor man genudsætter de største individer, men gerne hjembringer en mellemstor gedde til frikadellefarsen. DTU Aqua forventer, at det samme kunne fungere for sandart - men sandarten udviser ofte store udsving i antal og størrelser, og fredning af store individer vil kun give mening i søer uden disse bestandsudsvingninger.

Frivillige fredninger af aborrer større end 1 kg er også blevet indført i enkelte danske fiskevande. Effekten af disse tiltag er dog DTU AQUA uvis, men det må formodes, at intensivt fiskeri efter store aborrer kan medføre en mærkbar reduktion i fangsten af disse.

Såkaldte specimen fiskere, dvs sportsfiskere, som foretrækker at fange så store fisk som muligt, bruger normalt genudsætning for at sikre, at de største fisk også er til rådighed for den næste specimen fisker.

I nogle søer, og især de uklare søer, kan der være masser af aborrer, som ikke er særlig store, sjældent over 20-25 cm. Et mindstemål på f.eks 20 cm vil betyde, at der ikke måtte høstes af disse små fisk, selvom de findes i massevis og sagtens kunne reduceres i antal, uden at bestanden blev påvirket. For at imødegå dette problem har man valgt, at der ingen mindstemål er på aborre i ferskvand. I saltvand, hvor tusindbrødre samfund sjældent er et problem, findes der mindstemål. Ligeledes kunne det være relevant at indføre frivillige mindstemål af aborre i mere klarvandede søer uden tusindbrødre.

Laver man en begrænsning i antallet af hjemtagne fisk, vil der ofte ske genudsætninger, når kvoten er opbrugt. Selv om genudsætninger foregår som anbefalet, dvs. meget hurtigt og skånsomt, vil der hos de mere følsomme arter kunne ske en dødelighed. Dette undgår man ved at lave en regulering i, hvor mange stænger, man må anvende ad gangen.

Da aborrer normalt ikke er nemmere at fange under gydningen end på andre tider af året, er fredningstid sjældent relevant. Ønsker man at tage ekstra hensyn til aborren, kan man indføre frivillige fredninger og mindstemål.

Ja, der er mange eksempler fra de danske søer, hvor flere frivillige fiskerireguleringer kombineres. For gedder kan man finde eksempler på, at der på samme tid a) er en begrænsning i antal hjemtagne fisk, b) begrænsning i antal stænger pr. person og c) frivillig fredning af individer over 75 cm. Såfremt der er behov for en fiskeriregulering, vil kombinationen af flere reguleringer ofte have en større effekt.

Da aborrer normalt ikke er nemmere at fange under gydningen end på andre tider af året, er fredningstid sjældent relevant. Ønsker man at tage ekstra hensyn til aborren, kan man indføre frivillige fredninger og mindstemål.

Ja, det er der noget, der tyder på. Erfaringerne er, at jo dybere en fisk er kroget, jo mindre er dens chancer for at overleve. For gedde tyder noget på, at kunstige agn, især spinnere og woblere, er de mest skånsomme agn-typer sammenlignet med levende agn og jigs.

I en tysk-canadisk undersøgelse så forskerne, at mindre agn oftere endte i fiskens gæller og spiserør sammenlignet med større agn. Blink endte oftere i geddernes gæller sammenlignet med andre kunstige agn, og jigs endte oftere i spiserøret end andre kunstige agn. Omvendt endte jigs uhyre sjældent i fiskenes gæller sammenlignet med alle andre agn. I samme forbindelse var det tydeligt, at levende agn oftere end nogen anden agn endte forholdsvis dybt i fiskenes spiserør. Samlet set konkluderer forskerne, at kunstige agn og især spinnere og woblere er de mest skånsomme agntyper. Der blev ikke fisket med flue i undersøgelsen, så effekten af denne type fiskeri blev ikke belyst.

Læs mere om forsøget her (pdf - 2 mb)

Såfremt man ønsker at genudsætte fisken, er det bedste råd, at man forsøger at undgå, at fisken kroges dybt.

Nogle mener, at dybt krogede fisk har bedst chance for at overleve, hvis linen klippes, idet krogen forholdsvis hurtigt ruster og udskilles. Det er muligt, at det sker hos nogle arter, og det sker ganske givet hurtigere i saltvand. Men for eksempel for gedder i ferskvand tyder noget på, at overlevelsen heller ikke er god, selvom linen klippes. Især på lang sigt.

En gruppe amerikanske forskere lod geddens nære slægtning, den nordamerikanske "muskellunge" sluge levende agn, monteret med en enkelt ikke-rustfri krog. Derefter fightede de fiskene (alle større end 75 cm), og inden genudsætning klippede de linen og lod krogen sidde i fiskens mave. Ved genudsætningen virkede alle fiskene friske og aktive, og ingen af forsøgsfiskene døde i løbet af de første 24 timer. Efter 50 dage var 22 % døde, mens i alt 83 % af forsøgsfiskene døde i løbet af den første vinter. Til sammenligning døde kun 33 % af fisk fra en kontrolgruppe uden krog i maven - så der var ingen tvivl om, at den dybe krogning spillede en rolle for den høje dødelighed. Dette understreges også af, at der efter et år stadig var krogrester i maven på de 17 %, som overlevede.

Læs mere om forsøget her (pdf - 2 mb)

I forbindelse med afkrogning og genudsætning er det vigtigt, at man minimerer den tid, fisken er ude af vandet. For at komme sig efter fighten har fisken nemlig brug for masser af ilt, og det får den kun, når den er i vandet. At holde en fisk ude af vandet i forbindelse med afkrogningen svarer til at bede en forpustet maratonløber om at holde hovedet under vand lige efter målstregen er krydset. Det mest skånsomme er derfor at afkroge fisken i vandet og undgå at tage dem på land eller op i en båd.

Et ødelagt slimlag betyder, at fisken er mere udsat for stress og infektioner efter genudsætningen. Forskning viser, at f.eks geddens slimlag bliver påvirket forskelligt alt efter håndtering og landingsmetoder. Det bedste, man kan gøre, er at bruge knudeløse gummi-net og sørge for, at gedden er ude af vandet i mindst mulig tid.

Læs artikel om, hvordan man minimerer skade på geddens slimlag (pdf - 3,3 mb)

Er der tidspunkter på året, hvor fisk er mere sårbar over for genudsætning end andre?

Der er efter alt at dømme visse tidspunkter på året, hvor fisk generelt er mere sårbare. Det gælder især, når vandtemperaturen er meget høj og derudover i tiden op til gydning. Her skal man vise ekstra hensyn.

Det mest skånsomme er, at fisken aldrig forlader vandet, så man bør overveje, om det er nødvendigt at veje fisken. Skal fisken alligevel vejes, er det mest skånsomt at anvende en vejeslynge eller vejesæk. Det gælder især for større fisk som gedde og sandart. Man kan også bruge en fiskevugge til både at veje, måle og håndtere fisken. En almindelige keepsack har den ulempe, at krogen nemt sætter sig fast i netmaskerne i keepsacken, og det undgår man med en vugge, der har en glat og fugtig inderside. I bunden af vuggen kan man med tusch markere et målebånd. Håndtagene på vuggen kan nemt hænges på en vægt, hvis man gerne vil kende vægten af fangsten. Når vuggen er lukket sammen, kan fisken ikke gøre skade på hverken sig selv eller fiskeren.

Det mest skånsomme er, at fisken aldrig forlader vandet, så man bør altid overveje, om det er nødvendigt, at fotografere fisken. Løft aldrig store fisk i gæller eller hale. Er det nødvendigt at tage fisken ud af vandet, f.eks. ved fotografering, kan man for gedder bruge det såkaldte gællelågsgreb, hvor fisken løftes i det forreste af gællelåget på undersiden af hovedet. Støt om muligt samtidig fisken under bugen, men endnu bedre, tag billedet, mens fisken er i vandet. Der findes i dag gode vandtætte kameraer til en fornuftig pris, som kan tage undervandsbilleder. For gedde såvel som for andre større fisk kan et fangstnet uden knuder være det bedste alternativ, eksempelvis et gummi net. Små fisk kan med fordel tages rundt om nakken. Undgå brugen af gaf, der selvsagt kan give indre skader.

Det kommer an på, hvad man mener med værdifuld. Set ud fra et fiskerimæssigt synspunkt finder mange rigtig stor glæde i såkaldt trofæfiskeri. Trofæfiskere får en stor oplevelse ved at fange en stor fisk, og for disse personer er de store fisk selvfølgelig de mest værdifulde. Der er dog også en del, som finder lige så stor glæde ved at fange en mindre fisk. Der er således ikke noget klart mønster i, hvilken type fiskeri, der foretrækkes, men mange sportsfiskere er i større eller mindre omfang trofæfiskere. Set ud fra en samfundsøkonomisk betragtning vil mange argumentere for, at store fisk tiltrækker flere fisketurister, og dermed giver en økonomisk gevinst til landet.

Biologisk set er det sandsynligt, at store fisk er vigtige i en velfungerende fiskebestand. Det skyldes især forhold omkring gydningen, hvor små fisk ofte er mindre fleksible og mindre reproduktive end store fisk. Blandt andet har små hunfisk generelt færre og for nogle arters vedkommende også mindre æg end større fisk. Små æg resulterer normalt i mindre larver, og mindre larver klarer perioder med sult relativt dårligt og er generelt dårligere svømmere end større larver. Afkommet fra små hunner kan derfor være mere sårbar end afkommet fra store hunner. Tilstedeværelsen af både store og små hunner og hanner er sandsynligvis bedst for at sikre en stabil fiskebestand.

For gedder mener nogle, at store gedder er vigtige for søens økologiske balance, fordi de store gedder i højere grad end mindre gedder er i stand til at holde fredfiskene nede. Der er dog noget usikkerhed om dette. Først og fremmest spiller gedden efter alt at dømme en meget mindre rolle i reguleringen af fredfisk end aborren. Samtidig er det nok snarere de mindre gedder, der samlet set spiser de fleste af fredfiskene. Der er således eksempler på, at man i forbindelse med sørestaurering aktivt har opfisket de største gedder for at styrke bestanden af mindre gedder ud fra argumentationen om, at mange små gedder spiser mere end få store gedder.

Nej, der er ikke noget krav om, at f.eks. fiskerikontrollen eller kommunen informeres. Det kan dog være en god ide at tage fiskerikontrollen med på råd omkring udformning af frivillige fiskeriregler. Det kan f.eks. gøre reglerne nemmere at håndhæve. Hvis man som lejer af fiskeri indfører frivillige regler, bør man også tage lodsejeren med på råd.

Mange foreninger har indført enten øget mindstemål eller udvidet fredningstid i foreningens vande, som derfor nok er de mest almindelige frivillige fiskerireguleringer herhjemme. Derudover findes der i nogle foreninger særlige regler for, hvilke agn man må bruge, lige som der findes foreninger, der har indført krav om genudsætning af nogle arter uanset størrelse. Blandt lodsejere er den mest almindelige form for frivillig regulering at adgangen til fiskeriet reguleres.

# data[].attributes.attachment_link.title
Fiskeriregulering - Ofte stillede spørgsmål - Fiskepleje.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
Grundlæggende er det nødvendigt at have kendskab til to ting; fiskenes antal og størrelse samt fiskeriet omfang og metode over en årrække. For præcist at kunne afgøre fiskeriets påvirkning, er det vigtigt at have et godt kendskab til fiskebestandens udvikling i søen. Dvs.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jorden har været udsat for mange forandringer i klimaet gennem sin 4,6 milliarder år lange historie, hvor den i nogle perioder har oplevet store istider, mens ekstrem varme herskede i andre perioder. Hvordan kan vi forklare disse klimavariationer, og hvordan kan man i dag identificere menneskeskabte klimaforandringer, når nu Jordens klima ikke er stabilt?

For at kunne forstå det, skal vi kende det komplicerede samspil mellem processer, der styrer klimaet.

Nogle mekanismer skyldes udefrakommende fænomener - for eksempel ændringer i Jordens placering i forhold til Solen og variationer i Solens styrke, mens andre processer er relateret til fænomener fra Jorden selv, deriblandt pladetektonik og vulkanisme eller variationer i havstrømme og vindsystemet.

I denne artikel dykker vi ned i vores geologiske fortid og diskuterer de processer, der har ført til de store udsving i klimaet igennem Jordens historie.

Du kan læse mere om de processer, der driver klimaet på kortere tidsfrister, herunder de seneste klimaændringer, i den tidligere artikel i denne serie.

Drivhuseffekten

Drivhuseffekten opstår, fordi Jordens atmosfære tilbageholder en del af den varme, som ellers ville forsvinde fra Jorden ud i verdensrummet. Drivhusgasserne er livsvigtige, fordi uden drivhusgasserne vil Solens energi ikke blive holdt tilbage i Jordens atmosfære, og Jorden ville have været en frossen klode. Ret små ændringer i mængden af drivhusgasser kan have stor effekt på Jordens klima.

Jordens atmosfære blev oprindelig skabt ved afgasning af kvælstof, vanddamp og kuldioxid fra Jordens indre. Både vulkansk aktivitet og plantevækst har dog siden betydet ret store variationer i atmosfærens CO ₂-indhold.

Et betydeligt fald i CO ₂ i sen Silur til Karbon menes således i høj grad at være influeret af opståen af højere planter, og mange af verdens store kulforekomster stammer netop fra Karbon (Kultiden, ca. 354-290 millioner år siden).

Disse naturlige processer forårsager dog som oftest mere gradvise og langsomme ændringer end de, der er observeret i nyere tid som følge af menneskeskabt aktivitet.

Læs også: Hvad bestemmer vores klima?

Pladetektonik bestemmer overordnet klima

Gennem Jordens historie har der været lange perioder, hvor gletsjere (iskapper) over millioner af år har dækket store dele af kontinenterne (istider) og andre perioder, hvor der end ikke var is på de højeste bjergtinder.

Gennem de sidste cirka 50 millioner år har Jorden netop gennemlevet en sådan kold periode, hvor Jorden gradvist er blevet koldere, og iskapper har kunnet brede sig.

Årsagen til disse enorme og langvarige klimaændringer skyldes i væsentligt omfang de pladetektoniske processer, der har ændret kontinenternes placering samt styret mængden af drivhusgasser i atmosfæren.

Vulkanudbrud fører til mere CO₂ i atmosfæren

Ved stor tektonisk aktivitet vil der være mange vulkanudbrud, hvorved der blandt andet frigøres CO ₂ til atmosfæren. Et eksempel er Kridttiden for cirka 142-65 millioner år siden, hvor Atlanterhavet blev dannet.

Det betød en så kraftig vulkanisme, at der blev udledt store mængder drivhusgasser, og indholdet af CO ₂ i atmosfæren var cirka 10 gange højere end i dag, mens den globale gennemsnitstemperatur menes at have været 10-15 grader højere end i dag.

I perioder, hvor vulkanismen var mindre udtalt, har udslippet af CO ₂ til atmosfæren været mindre, og CO ₂-indholdet er faldet.

CO ₂-mængden i atmosfæren vil ligeledes falde i perioder, hvor der sker bjergkædedannelse. Unge bjergkæder betyder, at frisk materiale konstant er tilgængeligt for kemisk nedbrydning, og under denne kemiske forvitring bruges den frie CO ₂ fra atmosfæren i forbindelse med omdannelse af visse bjergarter til kalk (CaSiO ₃ + CO ₂  CaCO ₃ + SiO ₂).

Det er netop på grund af dannelsen af Himalayabjergene, Alperne og Andesbjergene med mere og det deraf følgende relativt lave indhold af CO ₂ i atmosfæren, at Jordens klima i dag er koldere, end det har været gennemsnitligt over Jordens historie.

Astronomiske faktorer bestemmer istider og mellemistider

For 2,6 millioner år siden kom et brat klimaskifte, der hurtigt gjorde klimaet betydeligt koldere. Det var startskuddet til en periode præget af mange vekslende varme mellemistider og kolde istider, hvor isen har bredt sig ud over store dele af den nordlige halvkugle.

Vi lever i øjeblikket i en såkaldt mellemistid, der startede for cirka 11.700 år siden. Disse skift i klimaet mellem istider og mellemistider tilskrives primært ændringer i Solens indstråling, forårsaget af variationer i jordaksens hældning og retning samt Jordens bane omkring Solen

Disse ændringer kan beregnes både for fortid og fremtid, og derfor kan vi også estimere, om - og i givet fald hvornår - en ny istid vil begynde. Det er for eksempel blevet foreslået, at vi nærmer os en ny istid, fordi mellemistider oftest kun varer 12-15.000 år. De astronomiske beregninger viser dog, at dette ikke er tilfældet.

Læs også: Er vi på vej ind i en ny istid?

Havcirkulationen - havets klimapumpe

Solindstrålingen er dog kun den udløsende faktor, som påvirker andre faktorer, mens havstrømmene har en meget mere direkte påvirkning af klimaet.

Havstrømmene fordeler energi fra Solen, der hovedsageligt optages ved ækvator, over Jorden. Derfor har oceanerne stor betydning for klimaet på Jordens overflade.

I havet nord for Island sker der en stor fordampning. Da saltet i vandet ikke fordamper, betyder det, at det resterende havvand bliver mere salt.

Endnu vigtigere er det, at der i Arktis dannes havis, når overfladevandet afkøles. Da ferskvand fryser lettere end saltvand, vil havisen kun indeholde lidt salt, og det resterende vand bliver endnu mere salt.

Da vand er tungere, jo mere salt det indeholder, vil dette saltholdige havvand synke til bunds. Herved dannes det bundvand, som løber sydover langs havbunden og breder sig i de dybe oceaner.

Da der således forsvinder vand fra Arktis og Atlanten, må dette kompenseres med vand fra andre egne. Det sker med en overfladestrøm fra Stillehavet, der flyder op langs Afrikas kyst og videre gennem Caribien og Den Mexicanske Golf, hvor det opvarmes før strømmen drejer over mod Europas kyster og søger nordover.

Herved sker der en nettotransport af varmt vand mod nord. Denne varme, nordgående strøm er kendt som Golfstrømmen. Transport af varme fra de subtropiske dele af Atlanten er årsag til det varme klima i Nordvest-Europa.

I det vestlige Nordatlanten mødes Golfstrømmen med den arktiske Østgrønlandske Strøm, og det er let at forestille sig, at små ændringer i styrkeforholdene mellem de to strømme kan have stor indflydelse på klimaet.

Mere præcis fremskrivning af Jordens klima

Vi forstår således meget af de processer, der driver klimaet på både kort og lang sigt. Dette giver os mulighed for at udrede de forskellige mekanismer, der kan forklare klimaforandringerne i Jordens fortid samt hjælper os med at forstå de processer, der fortsat ændrer klimaet i dag.

Men der er stadig mange detaljer, som vi ikke forstår.

Vi ved for eksempel, at havisen i Arktis smelter, men det går meget hurtigere end forventet. Og vil en global temperaturstigning rent faktisk betyde en svagere Goldstrøm og derved et koldere Skandinavien?

Eksempler fra Jordens historie antyder det, men vi har ikke data nok til at være sikre. Vi ved, at selvom det globale klima bliver varmere, kan der ske afkøling lokalt, og nogle steder vil der komme tørke, andre steder voldsomme regnskyl. Men detaljerne er stadigt usikre.

Vi har derfor fortsat behov for at undersøge Jordens klimaarkiv gennem studier af fortidens klima for at forstå processerne i bedre detaljer. Vi skal også fortsat arbejde med at forbedre klimamodellerne.

Begge dele er nødvendige for at kunne give en mere præcis fremskrivning af Jordens klima. En sådan fremskrivning er vigtig for, at vi som samfund kan tage vores forholdsregler og tilpasse os fremtidens klima i tide.
Læs denne artikel på engelsk hos ScienceNordic her.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sådan har klimaet forandret sig over millioner af år

# data[].attributes.attachment_link.description
Jorden har været udsat for mange forandringer i klimaet gennem sin 4,6 milliarder år lange historie, hvor den i nogle perioder har oplevet store istider, mens ekstrem varme herskede i andre perioder. Hvordan kan vi forklare disse klimavariationer, og hvordan kan man i dag identificere menneskeskabte klimaforandringer, når nu Jordens klima ikke er stabilt?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I danske farvande lever cirka 220 arter af saltvandsfisk, men 252 arter er registret (dvs. fundet mindst en gang) i Danmark. Det skyldes at nogle fisk er i danske farvande hele året fx havørred og torsk. Andre fisk kommer på besøg fx hornfisk som kommer for at yngle i forsommeren, mens andre som blåfinnet tun kommer for at jage.

Udbredelseskort

Vigtigste udbredelsesområder for a) torsk, b) sild, c) havtobis og d) rødspætte. Den røde farve viser af forekomsten af fiskearten er høj, gul er lavere forekomst.
Fiskeri i Danmark
Artsrigdommen af fisk i dansk farvand skyldes, at vi ligge placeret imellem det salte Atlanterhavet og den mere ferske Østersø. Det giver mange forskellige små områder for forskelligt saltindhold, hvilket afspejles i mulighederne for alger, planter og fisk. Den fantastiske artsrigdom gør Danmark til en af Europas største fiskenationer.

Store dele af de fisk som spises i Europa fanges af danske fiskere.

Over halvdelen af verdens fiskebestande er fuldt udnyttede, imens en tredjedel af verdens fiskebestande er overfiskede!

Overfiskeri er hvor vi fisker hurtigere end fiskene kan reproducere.

Desuden bliver mange vigtige, og sårbare, levesteder for fisk og bunddyr udsat for ødelæggende fangstredskaber. Hvis ikke vi gør noget nu, risikerer vi, at mange af de fiskebestande som vi i dag spiser fra måske vil forsvinde.
Bæredygtigt fiskeri
Et bæredygtigt fiskeri tager hensyn til naturen. Ved et bæredygtigt fiskeri vil man ikke overfiske. Det betyder at man kun fisker så meget, at fiskebestanden holdes ved lige. På den måde vil der hele tiden være de samme muligheder for at fange fisk - også for fremtidige generationer.

Hent denne guide:

https://fiskeguiden.wwf.dk/

hvilke fisk vi spiser i Danmark.

om nogle af de fiskearter vi spiser er overfiskede.

ved hjælp af internettet om jeres undersøgelsesresultat ligner det generelle fiskeforbrug i Danmark.

hvilke alternativer der er til de mest spiste fisk i Danmark.

# data[].attributes.attachment_link.description
I danske farvande lever cirka 220 arter af saltvandsfisk, men 252 arter er registret (dvs. fundet mindst en gang) i Danmark. Det skyldes at nogle fisk er i danske farvande hele året fx havørred og torsk. Andre fisk kommer på besøg fx hornfisk som kommer for at yngle i forsommeren, mens andre som blåfinnet tun kommer for at jage.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det kan være nødvendigt med regler for at bevare eller genskabe sunde fiskebestande. Der er mange effektive måder til at beskytte bestandene, og følgende kan du læse om på denne side:

Fiskerikontrollen kontrollerer, at fiskerne driver deres fiskeri efter de love og bekendtgørelser, som omhandler fiskeri i Danmark.

Her på siden kan du læse om nogle af nogle af de mest almindelige fiskeriregler og om den biologisk baggrund for de forskellige initiativer.

Obligatorisk fisketegn

Der er 200.000-300.000 lyst- og fritidsfiskere i Danmark. Derudover er der mange turister, som kommer til Danmark for at fiske i vandløb, søer, på kysten og på havet. Husk, at du skal have fisketegn, når du tager ud at fiske. Fisker man med fiskestang, skal man købe et fisketegn. Anvender man garn, ruser og krogliner skal man have et fritidsfisketegn. Du kan købe fisketegnet på www.fisketegn.dk, hvor man kan læse mere om de særlige regler for de to typer fisketegn.

Flere detaljer om fiskeriregler kan man få hos Fiskeristyrelsen. Information om lokale regler fås hos den lokale fiskerikontrol. Her finder du kontaktoplysninger om den lokale fiskerikontrol. Fiskereglerne skal sikre, at fiskebestanden i en sø, å eller havet bliver udnyttet på et bæredygtigt grundlag. Bæredygtigt betyder i den her sammenhæng, at fiskeriet ikke:

Negativt påvirker bestandens mulighed for at reproducere sig.

Ændrer fiskenes gennemsnitsstørrelse ud over et vist niveau.

Forandrer bestandens funktion i økosystemet.

Lovgrundlaget

Fiskeri og udsætning af fisk reguleres primært af lov nr. 281 af 12. maj 1999 om fiskeri. I nogle sammenhænge vil Naturbeskyttelsesloven finde anvendelse. Afgrænsningen mellem fiskeriloven og naturbeskyttelsesloven, er beskrevet i: "Vejledning om regler for udsætning af fisk, krebs og bløddyr i de ferske vande, udgivet af Skov- & Naturstyrelsen i 1997".

Som nævnt skal fiskereglerne sikre, at en fiskebestand ikke bliver overfisket. Reglerne kan også hjælpe til at fordele en fiskeriressource ligeligt mellem flere brugere.

I det følgende vil reguleringer med det formål at beskytte fiskebestande mod overfiskning blive gennemgået.

For en lang række fiskearter er der indført en fredningstid i den periode, hvor fiskene er samlet for at gyde. Formålet er at sikre, at fiskene kan nå at gyde og derved opretholde en bestand. Fredningstider for forskellige danske fiskearter i fersk- og saltvand finder man her:

I fredningstiden er det ikke tilladt at hjemtage eller transportere den fredede art. Fisken skal i stedet straks genudsættes.

Lokalt kan der være skærpede fredninger af især laks og ørred. Når gydetiden nærmer sig, bliver fiskene mere aggressive, samtidig med at de opholder sig i små vandløb, hvor de er lette at fange. Da det vil være meget vanskeligt at frede alle potentielle gydestrækninger i de danske vandløb, er der i stedet indført fredningstid fra 16. november til 15. januar - begge dage inklusive). Da laks og ørred træffes i både salt- og ferskvand, er laks og havørred i den farvede gydedragt fredet begge steder. Herved undgås diskussioner om, hvor en fisk er fanget, samtidig med at gydemodne fisk, der stadig opholder sig i saltvand, bliver sikret muligheden for at føre slægten videre. I havet må man derfor fiske og hjemtage blanke havørreder året rundt - også 16. november til til 15. januar. Men i fredningstiden skal alle farvede fisk forsigtigt genudsættes.

Nedfaldslaks og -havørred

Efter gydning trækker de ofte meget afmagrede laks og havørred, kaldet nedfaldsfisk, tilbage mod havet for at æde sig tykke igen. Hos laks er det imidlertid kun få procent, der faktisk gennemfører næste gydning. Derimod har skælprøver fra ørred vist, at op til 25 % af hunnerne, gyder flere gange. Fredning af nedfaldsørreder kan derfor, ud fra et biologisk synspunkt, derfor være en vigtig faktor for bestandene.

Grønlænderbegrebet

Når vandtemperaturen om vinteren bliver meget lav, vandrer unge havørreder, der endnu ikke er kønsmodne, ofte ind i vandløbenes nederste del. Herved undgår fiskene at få problemer med at regulere kroppens vandbalance i saltvand ved lav temperatur. Disse fisk kaldes populært "grønlændere", vistnok fordi de ligner de havvandrende fjeldørreder i Grønland. Man finder som oftest grønlændere i vandløbene fra januar til marts, afhængig af hvor koldt vejret er. Da der er tale om fisk, der endnu ikke har reproduceret sig, og hvoraf mange stadig er under mindstemålet, er det ikke biologisk fornuftigt at drive målrettet fiskeri efter dem. Fredning af grønlændere frem til marts vil, alt andet lige, give flere gydemodne havørreder senere, og dermed sikre den næste generation af havørred, bedre end det sker i dag. Samtidig vil fredning af grønlændere sikkert give et bedre fiskeri efter havørred på kysten og i vandløbene det efterfølgende efterår. Der findes landet over en del lokale lystfiskeriforeninger, der frivilligt har indført fredning af havørred frem til 1. marts.

En undersøgelse i et dansk vandløb viste, at der for hver tiende fangede grønlænder kun var én fisk over mindstemålet. Da fiskeriet efter grønlændere ofte foregår med orm, vil der være en øget dødelighed på de fangede fisk. Denne dødelighed reducerer størrelsen på den fremtidige gydebestand. Læs mere om grønlændere her.

Mindstemål

Ved at fastsætte et mindstemål ønsker man at sikre, at fiskene når at gyde mindst en gang inden de kan indgå i fiskeriet.
Mindstemål for forskellige danske fiskearter i fersk- og saltvand finder man her:

I Danmark har man valgt, at fisken skal have en bestemt mindstestørrelse, før det er lovligt at beholde fangsten. Andre steder i verden, har man forsøgt sig med såkaldte slot-limits. I slot-limits indgår både minimums- og maksimumstørrelser, således at man beskytter både de mindste og de største fisk. Nogle arter er tit meget talrige, som eksempelvis aborre og her kan et mindstemål være unødvendigt. Mindstemål for ål er alene indført for at sikre et højt fiskerimæssigt udbytte for arten.

For at sikre, at et tilstrækkeligt stort antal fisk kan gennemføre gydningen uhindret, og dermed sikre den kommende generation, er der indført fredningsbælter. Fredningsbælter kan forekomme ved udløb af åer, bække og indsnævringer. Lyst- og garnfiskeri må derfor ikke finde sted nærmere end 500 meter fra udløb af åer, bække og indsnævringer i hav eller fjord.

For at sikre, at et tilstrækkeligt stort antal fisk kan gennemføre gydningen uhindret, og dermed sikre den kommende generation, er der indført fredningsbælter. Fredningsbælter kan forekomme ved udløb af åer, bække og indsnævringer. Lyst- og garnfiskeri må derfor ikke finde sted nærmere end 500 meter fra udløb af åer, bække og indsnævringer i hav eller fjord.

Når vandløbets udmunding er mindre end 2 meter bred, gælder reglen om fredningsbælte kun fra 16. september til 15. marts. Der kan dog være fastsat særlige regler om fredningsbælter ud for enkelte vandløb.

I vandløbene er det forbudt at fiske inden for en afstand af 50 meter fra indgangen til eller udgangen fra kunstige fiskepassager samt i selve passagen. Samme regel er i nogle tilfælde gældende ved tidevandssluser.

Redskabsfiskeri i søer er forbudt inden for en afstand af 50 m fra indløbet eller udløbet af vandløb, hvis disse er mere end 1 m brede. Redskabsfiskeri er ligeledes forbudt inden for en afstand af 50 m fra gennemløb i broer og dæmninger. Fiskeri med stang og snøre er dog tilladt i disse fredningsbælter. Bestemmelserne gælder kun i søer større end 10 hektar.
Se kort med fredningsbælter
Mange redskaber fungerer på en måde så fisk kun meget sjældent kan genudsættes i levedygtig stand efter at have været fanget i redskabet. Et eksempel på sådan et redskab er nedgarn eller gællenet. Derfor er der i søer indført en række regler for garnenes udformning og brug for at forhindre, at fisk under mindstemålet eller fredede fisk fanges i garnene. For eksempel er der regler om mindste tilladte maskestørrelse samt et forbud mod at fiske med nedgarn i rovfiskenes (gedde og sandart) gydetid om foråret. En lang række fiskemetoder er totalforbudt, eksempelvis fiskeri med elektricitet, som dog må anvendes til videnskabelige formål.

I ferskvand gælder generelt, at faststående redskaber kun må sættes, så de højst spærrer 1/3 af vandløbets bredde. To garn må heller ikke stå tættere end højst 100 meter fra hinanden. Dog 50 meter hvis fiskeriretten består af en under 100 meter lang fiskestrækning. På de steder hvor der bliver solgt lystfiske- og fritidsfiskertegn, er der en vejledning som med illustrationer viser, hvorledes man må placere ruseredskaber. Regler kan du læse mere om i brochuren om fritidsfiskeri, som du finder her.

Undtaget fra disse bestemmelser er ålekister. I Karup Å har lodsejerne i perioden 1. marts til 31. oktober ret til at fiske med toggergarn 2 dage pr. uge (BEK. nr. 953 af 23. oktober 2000). For ålekister gælder, at der skal være fri passage fra solopgang til solnedgang, ligesom der skal være fri passage i perioden 1. marts til 31. maj. hvor smolt af havørred og laks vandrer ned gennem bække og åer og ud i havet.

I flere vandløb er der fiskearter, der ikke må hjemtages af lystfiskerne, og for mange fiskearter er der mindstemål og fredningstider. Derfor kan vi alle komme ud for at skulle genudsætte en fisk. Bliver det gjort på den rigtige måde, er der en stor chance for, at fisken overlever. Læs mere om korrekt genudsætning af fisk her.

Fisk under mindstemålet skal genudsættes hurtigst muligt, uanset om fisken er levende, skadet eller død. Det er under ingen omstændigheder tilladt at beholde, transportere eller opbevare fisk under mindstemålet.

En anden måde at pleje en fiskebestand på er at fjerne fiskearter, man ikke er interesseret i. Det kan være, fordi de konkurrerer med de økologisk vigtige eller fiskerimæssigt attraktive arter om plads og føde. Ved restaurering af søer er opfiskning af planktonædende fisk meget brugt. Metoden kaldes biomanipulation. Ved et fjerne en stor del af søens brasener og skaller prøver man at genoprette søens balance. De mange såkaldte "fredfisk" æder nemlig dyreplankton, og bliver der for få dyreplankton, så eksploderer væksten af plantealger: Søerne bliver helt grumsetgrønne, så der ikke længere kan trænge lys ned til søens bundplankton.

Før en offentlig myndighed, privat person eller organisation eller lignende foretager et sådant indgreb i fiskebestanden i en sø, skal følgende give tilladelse og/eller høres:

1. Alle grundejere (lodsejere), som fiskeriet direkte påvirker, dvs. hvis der skal udføres fiskeri på vedkommendes søpart.

2. Hvis fiskeretten er lejet ud, skal lodsejeren afklare det kontraktlige forhold til lejeren, medmindre andet aftales mellem myndighed og lodsejer.

3. Som udgangspunkt skal der ikke søges om tilladelse til opfiskning efter ferskvandsfiskeriloven, medmindre:

3a. Der fiskes med særlige redskaber, der kræver dispensation, herunder: Nedgarn i april og maj måned, nedgarn med masker mindre end 60 mm (knude til knude) hele året, trawl spilet med skovle, store vod/bundgarn, der spænder over mere end 1/3 af søens bredde, elektricitet, eksploderende, giftige eller bedøvende stoffer, eller fiskeri ved tørlægning.

3b. Der direkte fiskes efter fisk med mindstemål eller fredningstid. Normalt er der ingen hindring i fangst af ovennævnte fisk under fiskeri efter andre arter, når blot de fredede fisk straks genudsættes.

3c. Der er planer om at fiske med ruser eller bundgarn uden stoprist (odderrist).
En dispensation til fiskeri med ovennævnte redskaber kan indeholde bestemmelser om, hvornår og hvor der må fiskes, røgtning af redskaberne, hvem der skal forestå fiskeriet, hvilke arter der er det primære bytte, særlig skånsom behandling af enkelte andre arter samt oplysningspligt for resultatet om fiskeriet.

4. Kommunen bør altid høres eller tages med på råd. Kommunen er ansvarlig myndighed og arbejder med at opfylde målsætningerne for de forskellige søer. Kommunen kender til status og udvikling over en årrække i søerne, og ved, hvilke søer der er særlig følsomme over for påvirkninger, og hvilke områder i eller omkring den enkelte sø, der er særlig bevaringsværdige (evt. fredede), og som derfor ikke bør udsættes for slid fra fiskeredskaber og færdsel.

I praksis er kommunen næsten altid ansvarlig for eller partner i restaureringsprojekter, herunder biomanipulationsprojekter.

Kilde: Dele af materialet er fremstillet af Fiskeridirektoratet.

Af Finn Sivebæk og Søren Berg, DTU Aqua. Institut for Akvatiske Ressourcer.

# data[].attributes.attachment_link.title
Regler for fiskeri i ferskvand og saltvand - Fiskepleje.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
Det kan være nødvendigt med regler for at bevare eller genskabe sunde fiskebestande. Der er mange effektive måder til at beskytte bestandene, og følgende kan du læse om på denne side: Fiskerikontrollen kontrollerer, at fiskerne driver deres fiskeri efter de love og bekendtgørelser, som omhandler fiskeri i Danmark.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
DTU Aquas forskning i fiskebestande og fiskeri beskæftiger sig med bæredygtig udnyttelse af fiske- og skaldyrbestande. Vi vurderer mængden og udbredelsen af fisk og andre kommercielt relevante arter i havet og ser på størrelses- og aldersfordelingen i de enkelte bestande.

Hovedtemaer i forskningen i fiskebestande og fiskeri

DTU Aquas forskning i fiskebestande og fiskeri undersøger fiskenes længde, vægt og alder, og ofte også køn og modenhed. Til disse formål anvender vi data fra fiskeriet og fra videnskabelige togter, som på denne måde laves om til estimater for udviklingen i bestandenes størrelse og biomasse, individernes gennemsnitlig vækst, reproduktion og dødelighed.

Vi udvikler løbende metoder til at indsamle og behandle data for at kunne beskrive fiskebestandenes tilstand og udvikling ud fra de bedst mulige oplysninger. Vi udvikler tillige metoder og redskaber til at monitere og analysere bestandene. Endelig udvikler vi statistiske modeller, der kan analysere og forudsige bestandenes udvikling, og i hvilken grad disse bestande kan udnyttes.

Vi udvikler eksperimentelle og modelbaserede metoder til ophjælpning af lokale marine fiskebestande, herunder:

Kortlægning af vigtige levesteder for fisk og skaldyr

Genetablering af levesteder

Forskningen i fiskebestande og fiskeri har fem hovedtemaer:

Kortlægning af arter og bestande

Analyser af bestande og statistiske metoder til at vurdere bestande

Metoder til at identificere bestandene

Udvikling og forbedring af moniteringsmetoder for både habitater og bestande

Modeller til fiskeriforvaltning

Hvorfor forsker vi i fiskebestande og fiskeri?

Det overordnede mål for DTU Aquas forskning i fiskebestande og fiskeri er at være med til at sikre en bæredygtig udnyttelse af økologisk og kommercielt vigtige fiske- og skaldyrbestande. Fiskeriet er afhængigt af, at der er fisk og skaldyr nok i havet både nu og i fremtiden, og et varieret dyreliv i havet er en forudsætning for at leve op til vores forpligtelser i forhold til at sikre en mangfoldig natur.

De konkrete mål for forskningsområdet er derfor at kunne vurdere og forudsige hvor mange fisk, der er i havet, hvor de befinder sig og hvordan de bevæger sig rundt. Vi udvikler metoder og analyser, der sætter os i stand til dels at estimere hvor mange fisk af en given bestand, der er i havet, dels at vurdere udviklingen i bestandene. Til disse formål udvikler vi statistiske modeller for bestandenes størrelser og rumlige udbredelse i havet.

Oplysninger om fiskebestande og mængder og arter, der bliver fanget, stammer fra landingsstatistikker, fiskernes logbøger med oplysninger om arter, mængder og områder, stikprøver fra fiskeriet indsamlet af DTU Aqua i havne og om bord på fiskefartøjer og fra DTU Aquas videnskabelige togter. Data kan være køn, alder, størrelse, modenhed, genetiske forhold osv. og bliver anvendt til at kunne identificere bestandene og alderssammensætningen i disse.

Hvad bliver forskningen brugt til?

Forskningen bliver brugt til at rådgive om, hvor meget en bestand kan tåle at blive fisket ud fra en biologisk synsvinkel og sikre, at der ikke fiskes mere, end bestandene kan udvikle sig bæredygtigt.

Forskningen danner således grundlag for DTU Aquas rådgivning til danske og internationale myndigheder på fiskeriområdet. Vores primære kunder er Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Det Internationale Havforskningsråd (ICES) og EU.

På kort sigt er formålet at rådgive om den aktuelle situation og om fiskerimuligheder for de enkelte bestande, og dermed om fastsættelse af bæredygtige fiskekvoter. I et lidt længere perspektiv bidrager forskningen til analyser af udviklingen i bestandene, og resultater fra forskningen indgår desuden i modeller af forvaltningssystemer, der beskæftiger sig med forvaltning af hele økosystemer, en økosystembaseret forvaltning.

Forskningen bidrager til at fiskeriforvaltningen kan ske ud fra en økosystembaseret synsvinkel inden for rammerne af EU's havstrategidirektiv, revisionen af EU's fælles fiskeripolitik og analyser af virkningen af fiskeri og af forvaltningen (konsekvensvurderinger).

DTU Aqua har et udstrakt samarbejde med fiskerierhvervet og fritidsfiskere i forbindelse med dataindsamling og implementering af nye forvaltningstiltag, fx gennem fuldt dokumenteret fiskeri og rådgivning om fangstkvoter.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forskning i fiskebestande og fiskeri - DTU Aqua

# data[].attributes.attachment_link.description
DTU Aquas forskning i fiskebestande og fiskeri beskæftiger sig med bæredygtig udnyttelse af fiske- og skaldyrbestande. Vi vurderer mængden og udbredelsen af fisk og andre kommercielt relevante arter i havet og ser på størrelses- og aldersfordelingen i de enkelte bestande.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hvert år forurener vi det danske havmiljø med unaturligt store mængder af næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Og via spildevand, vandløb og luften forurener vi havet med menneskeskabte, kemiske stoffer.

I EU alene er der over 150.000 forskellige kemiske stoffer i omløb, som kan havne i havet. Mange er giftige, hormonforstyrrende, kræftfremkaldende eller har andre skadelige virkninger.

De fleste af de kemiske stoffer, der kan havne i havet, er persistente. Det vil sige, at de nedbrydes og forsvinder meget, meget langsomt, og dermed kan de nå at gøre skade i mange år frem, når de først er endt i miljøet. Eksempelvis sprøjtegifte, der er direkte skabt til at have biologisk skadevirkning (de slår insekter, svampe og ukrudt ihjel), er dårlige for havmiljøet.

Men for mange af stofferne gælder det, at vi ved for lidt om det enkelte stofs virkning og dets udbredelse i miljøet. Hertil kommer så den samlede virkning af mange skadelige stoffers tilstedeværelse i miljøet - den såkaldte cocktaileffekt.

Forskningen tyder dog på, at cocktaileffekten skader arter og økosystemer ved langt lavere koncentrationer end det enkelte stof alene. Havet forurenes af næringsstoffer og kemiske stoffer.

Plast i havet er et stigende problem

I de senere år har vi registreret plast i maven på næsten alle de havfugle, der er blevet undersøgt for plast i maven, samt hver fjerde undersøgte fisk.

Og de kemikalier, der frigives fra plasten, viser sig desuden - i laboratorieforsøg - at reducere iltproduktionen hos havets mest almindelige iltproducerende bakterier.

Det kan få vidtrækkende økologiske følger, da et varmere hav i forvejen ikke kan indeholde så meget ilt.
Læs mere om plast i havet her

Stigende problemer med kviksølv, flourstoffer og dioxin

I Danmark er der målt overskridelser af de tilladte grænseværdier i miljøet, i fisk eller andre havdyr for bl.a. kviksølv, bromerede flammehæmmere (PBDE), organiske flourstoffer (PFOS) og stoffet benz(a)pyren.

Og endda i stigende grad for kviksølv i muslinger nogle steder og overskridelser i fisk af PBDE overalt.

Dioxin, der især stammer fra affaldsforbrænding, er tilsvarende et stigende problem i hele Østersøen, som gør østersølaks uegnede som menneskeføde.
Læs også: Sådan minimerer du dit indtag af dioxin gennem maden
I havets organismer og i selve havbunden kan man lokalt finde mange eksempler på for højt indhold af organiske, miljøfarlige stoffer som for eksempel PAH'er (fra afbrænding af kul, olie og træ, udstødningsgas fra biler, udledning fra kraftvarmeværker, affaldsforbrændingsanlæg og en lang række industrielle processer).

Og af hormonforstyrrende stoffer som TBT (fra nu forbudt skibsmaling), der gør havsnegle tvekønnede. Når først disse stoffer ender i miljøet, vil de være der i mange år, da de nedbrydes meget langsomt.

Havmiljøet er under pres

Iltsvind, forurening og bundtrawling har medvirket til, at ingen danske havområder kan opfylde EU's mål om god miljøtilstand i 2020.

95 procent af undersøgte havfugle har plast i maven. Og i 20-30 procent af fiskene og fire ud af fem blåmuslinger finder vi plast.

Dioxin i Østersøen gør, at østersølaks ikke lever op til EU-standarder for fødevarer.

Forurening skal begrænses ved kilden

Nordsølandene Belgien, Danmark, Frankrig, Tyskland, Irland, Luxembourg, Holland, Norge og Sverige besluttede i 1995 i Esbjerg, at forureningen i Nordsøen senest i 2020 skulle nedbringes til et niveau tæt på nul for menneskeskabte, syntetiske stoffer og til naturlige niveauer for naturligt forekommende stoffer som tungmetaller.

Dette såkaldte generationsmål blev senere adopteret af EU og i havkonventionerne, men indsatserne halter bagefter.

På det seneste har Danmark - efter massiv kritik fra miljøorganisationerne - i Havstrategi II besluttet, at vi inden 2021 skal have fundet kilderne til de stoffer, som hindrer opfyldelse af målene for det danske havmiljø.

I forlængelse heraf skal vi have revideret tilladelser og godkendelser. Det er den mest markante målsætning på området i mange år.

Målet må naturligvis være, at det danske havmiljø bliver screenet for alle de relevante miljøfarlige stoffer, og at de begrænses ved kilderne til forurening, hvis de overskrider gældende grænseværdier eller viser stigende tendens.

Det gælder også udsivning af miljøfarlige stoffer fra gamle affaldspladser nær kyster og vandløb samt udledning af spildevand fra byerne, som indeholder rester af medicin både fra hospitaler og husholdninger.

Der skal også sættes markant ind for at udbygge vores viden om cocktaileffekten. Og indtil da må vi bruge forsigtighedsprincippet over for udledning af miljøfarlige stoffer.

Ordbog over forurenende stoffer i havet

Bromerede flammehæmmere tilsættes plast, skum og tekstiler for at forhindre brand i f.eks. computere og fjernsyn. Flammehæmmerne kan med tiden frigives og ophobes i miljøet. De mistænkes for at være fosterskadende og hormonforstyrrende. Læs mere om bromerede flammehæmmere hos Miljøstyrelsen.

Organiske flourstoffer bruges til at gøre materialer fedt- og vandafvisende. Stofferne er svært nedbrydelige, og nogle af dem ophobes i dyr og mennesker. Flere af stofferne er mistænkt for at være hormonforstyrrende, kræftfremkaldende og skadelige for immunforsvaret. Læs mere om organiske flourstoffer hos Miljøstyrelsen.

Kviksølv er en af de farligste, naturligt forekommende miljøgifte, der findes, og der skal arbejdes, både i Danmark, EU og internationalt på at få så omfattende begrænsninger som muligt, herunder både forbud mod anvendelse og eksport for at minimere udslippene på global basis. Læs mere om kviksølv hos Miljøstyrelsen.

Dioxin er klorholdige giftstoffer som bl.a. er hormonforstyrrende og kræftfremkaldende. Dioxin nedbrydes meget langsomt og ophobes i fedtvæv. Det forekommer derfor i fedtholdige animalske produkter og fisk, fx laks, og opkoncentreres op gennem fødekæden. Dioxin dannes ved forbrændingsprocesser og forskellige industrielle processer.

TBT (tributylin) er meget giftigt for havlevende organismer og blev fra 1960'-erne og frem til 2008 brugt i bundmaling til skibe for at holde dem fri muslinger, rurer og alger.

# data[].attributes.attachment_link.title
Forurening af havet - Danmarks Naturfredningsforening

# data[].attributes.attachment_link.description
Hvert år forurener vi det danske havmiljø med unaturligt store mængder af næringsstoffer i form af især fosfor og kvælstof. Og via spildevand, vandløb og luften forurener vi havet med menneskeskabte, kemiske stoffer. I EU alene er der over 150.000 forskellige kemiske stoffer i omløb, som kan havne i havet.

# data[].attributes.attachment_link.description
Første store kortlægning af mikroplast i danske farvande viser, at 23 procent af fiskene svømmer rundt med små stykker plast i sig.

# data[].attributes.headline
Gydestrygere forbedre fiskebestanden og naturen

# data[].attributes.subject
Gydestrygere forbedre fiskebestanden og naturen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I Omme Å har man lavet et vådområde og samtidig udlagt gydegrus. De nye gydestryg har øget fiskebestanden og skabt et varieret liv af smådyr og vandplanter.
Hvis man skaber et vådområde ved at hæve vandløbets bund med gydestryg for laksefisk, dvs. ved at udlægge gydegrus, kan man genskabe en artsrig flora og fauna.

Det er sket flere steder, bl.a. i Omme Å i Vestjylland, hvor nyetablerede stryg med et naturligt fald har givet en stor forbedring af fiskebestanden, smådyrene og vandplanterne.

Af Jan Nielsen, DTU Aqua, Institut for Akvatiske Ressourcer

# data[].attributes.attachment_link.title
Gydestryg forbedrer fiskebestande og natur - Fiskepleje.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
I Omme Å har man lavet et vådområde og samtidig udlagt gydegrus. De nye gydestryg har øget fiskebestanden og skabt et varieret liv af smådyr og vandplanter. Hvis man skaber et vådområde ved at hæve vandløbets bund med gydestryg for laksefisk, dvs. ved at udlægge gydegrus, kan man genskabe en artsrig flora og fauna.

# data[].attributes.attachment_link.description
Naturen i havet er helt unik. Men havet er truet af landbrug, intensivt fiskeri og forurening.