# data[].attributes.attachment_link.title
Thompson - Bojna Čavoglave - (Official Video 1991)

# data[].attributes.body
da

# data[].attributes.body
kome je sve pomogao dolittk

# data[].attributes.body
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

# data[].attributes.body
inezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

# data[].attributes.body
Sve zivotinje

# data[].attributes.body
Sign up
Log in
help_outline
Lektira-studeni-3.b
Lektira-studeni-3.b
Avatar of Suzana Delić Suzana Delić
 +  48
●
1mo
Devetnaesto poglavlje: Hr
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka.
Osamnaesto poglavlje: Mir
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Osamnaesto poglavlje: Mir
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Osamnaesto poglavlje: Mir
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Sed
Sed
Sed
Sed
edamnaesto poglavlje: Oce
edamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače
i j¸ako dobro doći. Ta ži
i j¸ako dobro doći. Ta životinja nije 
i j¸ako dobro doći. Ta ži
i j¸ako dobro doći. Ta životinja nije 
Majmuni su otišli pronaći
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit
Majmuni su otišli pronaći
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit
Majmuni su otišli pronaći
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit
ali su ga njegove životi
 ali su ga njegove životinje uvjerile da će 
pro
pro
Dr
Dr
E
E
su ra
su ra
Lana
Lana
Knǂ
Knǂ
Sova
Sova
Prvo poglavlje: Pudd
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli z
Dragi učenici, Dragi učen
Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



zak
Dragi učenici, Dragi učen
Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



zaključan u jednoj od pro
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



Prvo poglavlje: Puddleby

Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju 
M
M
m
m
Vrsta djela: pripovijetka
Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog 
Di
Di
Iii
Iii
zaključan u jednoj od pro
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



zaključan u jednoj od pro
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



Prvo poglavlje: Puddleby

Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju 
M
M
m
m
Vrsta djela: pripovijetka
Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine. 
Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.
 
Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.
 
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.  
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka! 
I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.  
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi. 
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice. 
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi 
Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.
Devetnaesto poglavlje: Hrid 
Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:
-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.
Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!
Karlo Pavić 3.b
Karlo Pavić 3.b
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču k
ovoditi životinje na lije
ovoditi životinje na liječenje kod doktora
otjerale pacijente. Jedin
otjerale pacijente. Jedino mesaru nisu smetale životinje. Doktor je imao sve manje novaca pa je morao prodati klavir i smeđe odijelo.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Jednog dana doktor je u svojoj kuhinji razgovarao sa mesarom.
Mesar je predložio doktoru da bude doktor za životinje jer zna puno o njima pa će zaraditi više novaca. Kada je mesar otišao i Polinezija mu je predložila da bude doktor za životinje i dok je padala kiša naučila ga je životinjski jezik. Mesar je rekao svima da je doktor za ljude sada doktor za životinje pa su svi počeli dovoditi životinje na liječenje kod doktora Dolittlea. Jednog dana doktoru su doveli teglećeg konja koji mu je rekao da treba naočale. Konj je dobio veliki par zelenih naočala. Ubrzo su sve životinje čule za doktora Dolittlea pa su počeli dolaziti u njegov veliki vrt. Doktor je morao postaviti posebna vrata za različite životinje jer ih je bilo jako puno. I tako je u nekoliko godina svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo se za doktora Dolittla pa je postao slavan među životinjama po cijelom svijetu.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Jednom dok je sjedio na zidu svog vrta doktor je vidio Talijana sa majmunom koji je bio prljav i nesretan. Dao je Talijanu jedan šiling i uzeo majmuna kojeg su životinje nazvale Či-Či. Kad je u grad došao cirkus, krokodil je pobjegao po noći i došao doktoru zbog zubobolje. Seljaci i stare gospođe više nisu dovodili životinje jer su se bojali da će im krokodil pojesti životinje. Doktor nije imao novaca da pošalje krokodila u Afriku i nije ga htio vratiti u cirkus, pa se njegova sestra naljutila i otišla. Bilo je sve manje novaca i životinje su bile gladne pa su odlučile pomoći pospremati kuću i prodavati povrće i cvijeće. Te je godine snijeg stigao ranije pa je nestalo povrća i mnoge su životinje bile gladne.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne večeri u prosincu dok su se u kuhinji grijali doktor i životinje, Či-Či je uletio i rekao da je lastavica rekla da su se u Africi razboljeli majmuni koji umiru i mole da doktor dođe u Afriku. Doktor je posudio brod od mornara a trgovcu će dati novac kad se vrati. Na brod su ukrcali potrebne stvari i na put krenuli doktor Dolittle, pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, sova Tu-Tu, krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i životinje su jedrili šest tjedna po valovitom moru a lastavica im je pokazivala put. Što su se više približavali jugu bilo je sve toplije i toplije. Na moru su sreli ribe i dupine koji su im donijeli luka.  Sljedeće večeri su ugledali kopno ali se podigla velika oluja i brod se nasukao na stijenu. Neki su doplivali, neki letjeli a neki su puzali po konopu i tako došli na obalu i sklonili se u veliku špilju dok oluja nije prestala. Patka je pronašla doktorov šešir u moru u kojem je bio bijeli miš koji je želio ići s njima pa se sakrio u prtljagu. Došao je crni čovjek i rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor i životinje su došle pred kralja i kraljicu Ermintrude. Kralj im objasni da više niti jedan bijeli čovjek ne smije proći kroz njegovu zemlju jer je jednom došao bijeli čovjek i pobio sve slonove i uzeo slonovaču. Doktora i životinje zatvorili su u kamenu tamnicu. Polinezija je po noći došla u kraljevu sobu i sakrila se pod krevet i oponašala glas doktora. Rekla je kralju doktorovim glasom da ako ne pusti zatvorenike da će se svi njegovi vojnici razboljeti. Kralj povjeruje i oslobodi doktora i životinje. Kraljica se vraćala sa plesa i vidjela je papigu kako odlazi pa je to rekla kralju. Kralj je shvatio da je prevaren ali je već bilo prekasno jer su doktor i životinje već otišli.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je poslao svu vojsku i sluge da uhvate doktora. Doktor i životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna. Sakrili su se u šuplje stablo dok kraljevi ljudi nisu otišli. Nastavili su put i nakon nekoliko dana ugledali gomilu majmuna koji su galamili od veselja kad su vidjeli doktora. Vojska je čula veliku buku i krenuli su prema njima. Doktor, životinje i majmuni došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka a na drugoj strani rijeke je bila Zemlja majmuna. Majmuni su napravili most držeći se za ruke i noge pa su svi uspjeli pobjeći u Zemlju majmuna od vojske.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle je razdvojio zdrave i bolesne majmune i naredio svim zdravim majmunima da se cijepe. Doktor ih je cijepio cijeli dan i cijelu noć u maloj kući od trave. Bolesne majmune je smjestio u velikoj kući sa mnogo kreveta. Doktor Dolittle je tražio pomoć od lavova, antilopa i leoparda da pomažu bolesnima ali kralj lavova je bio ohol i nije htio pomoći. Kad je lav došao kući ispričao je lavici što se dogodilo a lavica se naljutila na lava i poslala ga natrag da pomogne doktoru jer se i njihovo dijete razbolilo. Lav se vratio pomoći doktoru i pozvao sve životinje da isto dođu pomoći. Nakon dva tjedna svi majmuni su ozdravili. Doktor je bio jako umoran od posla pa je spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kad se doktor probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su željeli da doktor ostane ali im je Či-Či objasnio da se mora vratiti jer mora platiti dugove. Majmuni su odlučili dati doktoru Dolittle poklon za uspomenu i na kraju je odlučeno da će to biti životinja gurnime-povuciga koje nigdje nema u zemlji bijelog čovjeka.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su krenuli u lov u šumu po gurnime-povuciga. Kad su ga pronašli napravili su obruč oko njega pa nije mogao pobjeći. Majmuni su tri dana nagovarali gurnime-povuciga da ode s doktorom u zemlju bijelog čovjeka. Tamo bi ljudi platili da vide gurnime-povuciga pa bi doktor vratio što je posudio. Gurnime-povuciga je pristao trećeg dana pa su ga majmuni doveli doktoru u kućicu od trave. Doktor i gurnime-povuciga su se dogovorili da će doktor vratiti gurnime-povuciga ako mu se neće svidjeti u zemlji bijelog čovjeka. Majmuni su priredili zabavu za doktora na koju su došle sve životinje iz džungle. Nakon zabave su majmuni otpratili doktora i ljubimce do kraja njihove zemlje.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Kad su došli do obale rijeke i pozdravili se. Jednog dana Či-Či je otišao potražiti kosove orahe. Doktor i ljubimci su se izgubili, došli su do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi uhvatili i odveli u zatvor. Polineziju nisu uhvatili jer je odletjela na stablo. Došao je Či-Či i ljutio se na Polineziju jer je dopustila da se izgube. U vrt je došao kraljević Bumpo i na klupi čitao bajke. Želio je postati bijeli kraljević. Polinezija se javila glasom i pravila da je kraljica vila Tripsitinka. Rekla je  ako pusti doktora i ljubimce iz zatvora i  da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija 
Polinezija je odletjela do zatvora i rekla doktoru da će noćas doći kraljević Bumpo da ga doktor pobijeli pa će ga pustiti. Te noći je kraljević Bumpo došao do doktora u zatvor. Kraljević je otišao pripremiti brod dok je doktor pripremao tekućinu za kraljevića. Kraljević se vratio doktoru u zatvor i doktor mu je rekao da umoči lice u zdjelu sa mnogo lijekova. Kraljevićevo lice je postalo bijelo kao snijeg, pa je sretan kraljević oslobodio doktora i ljubimce. Na brod su se ukrcali gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab i sova Tu-Tu sa doktorom, a u Africi su ostali Polinezija, Či-Či i krokodil. Lastavice se vraćaju, pa će pomoći doktoru 
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Doktorov brod je morao proći pored Berberske obale pustinje Sahare. Jednog sunčanog dana su ugledali brod sa crvenim jedrima koji se približavao. To su bili Berberski gusari. Svi na brodu su podignuli sva jedra koja su našli ali je gusarski brod bio brži. Doktor je rekao Dab-Dab da odleti i pita lastavice što da rade. Lastavice su došle na brod i pomogle doktoru tako da su vukle brod pa su bili brži od gusara.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile i rekle su doktoru da će odvući brod do otoka u blizini da se odmore. Kad su doplovili do otoka, štakori su počeli izlaziti z broda i rekli doktoru da će brod potonuti još prije sutra navečer. Upozorili su doktora da je brod loš i da više ne plove sa tim brodom. Doktor i životinje su išli tražiti vodu na otoku koji se zove Kanarski otoci. Kad su se napili vode i najeli, dvije lastavice su doletjele i rekle da su gusari na doktorovom brodu i da ako doktor požuri može se ukrcati na gusarski brod i pobjeći. Gusari su na doktorovom brodu tražili što mogu ukrasti. Doktor i životinje su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Gic-Gic je glasno kihnuo pa su ih gusari čuli. Gusari su na doktorovom brodu krenuli za doktorom. Brod na kojem su bili gusari je počeo tonuti i svih šest gusara je bilo u vodi. Došli su morski psi. Jedan veliki morski pas je pitao doktora da li da pojede gusare a doktor je rekao da ne i da želi razgovarati sa Ben Alijem. Doktor je rekao Ben Aliju da ga morski pas neće pojesti ako postane miran seljak. Ben Ali je pristao pa je doktor rekao morskom psu da dopusti gusarima da doplivaju do otoka.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor i ljubimci su nastavili put na gusarskom brodu. Dab-Dab je rekao doktoru da je brod jako lijep i da su našli neka zaključana vrata. Pitao je doktora može li on otvoriti vrata. Doktor je došao dolje i vidio da ne može otvoriti vrata pa su svi išli tražiti ključ ali ga nisu našli. Tu-Tu je čula da je netko unutra i da jeca pa je doktor rekao da donesu sjekiru da razbije vrata.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je probio rupu u vratima kroz koju se provukao. Soba je bila mala i bez prozora i puna bačvi. U sobi je bio mali dječak kojeg su zarobili gusari. Dječak je plakao jer je mislio da su gusari bacili njegovog ujaka ribara u more i da se utopio. Doktor je pitao dupine je li se dječakov ujak utopio. Dupini su rekli da se nije utopio pa je dječak bio sretan.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Doktor je rekao da moraju pronaći ujaka i poslao je lastavicu da potraži orlove. Orlovi su pretražili sva mjesta na ovoj polovici svijeta i nisu našli ujaka. Đip je pomirisao ujakov rubac i njušio da pronađe ujaka. Nanjušio je puno mirisa ali ne i ujaka. Bila je večer pa su svi otišli večerati.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Slijedećeg jutra Đip je ponovo počeo njušiti. Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. Krenuli su prema zapadu. U vrijeme ručka Đip je nanjušio da ujak umire od gladi pa je rekao doktoru da moraju požuriti. Lastavice su ponovo vukle brod da budu brži. Kasno popodne Tu-Tu je vidjela hrid i kad su došli nisu vidjeli ujaka. Đip i doktor su tražili ujaka i Đip je našao duboku jamu. Našli su ujaka kako spava.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Svi su bili sretni kad su vidjeli doktora, Đipa i ujaka koji su se vraćali na brod. Krenuli su prema ribarovom gradu i kad su stigli dočekala ih je mama od dječaka. Doktor i ljubimci su ostali kod ribara cijelu suboru, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je doktoru poklonio  lijepi sat sa pravim dijamantima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo ĐIP - NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Ljudi su došli na plažu ispratiti doktora Dolittlea i životinje. Veliki brzi brod sa crvenim jedrima se još jednom zaputio prema Puddlebyu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju zemlju u lipnju. Prvo je proputovao cijelu zemlju u ciganskim kolima po seoskim sajmovima. Ljudi su plaćali da bi vidjeli gurnime-povuciga. Doktor se vratio u Puddleby kao bogat čovjek i nastavio živjeti u maloj kući sa velikim vrtom. Doktor je mornaru kupio dva nova broda i gumenu lutku za njegovu bebu. Trgovcu je platio hranu koju je posudio za put u Afriku. Kupio je i novi klavir. Doktor se više nije morao brinuti za novac jer je imao pune četiri kasice. 


Borna Lebinac Milinović, 3.b
Borna Lebinac Milinović, 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Glavni lik(ovi): doktor Dolittle
Sporedni lik(ovi): patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija,sova Tu-Tu,Sarah Dolittle,zlatne ribice,zečevi, bijeli miševi,
vjeverica, jež,starica s reumom,životinjski mesar,psi,mačke,ljudi na ulici,
djeca,majmun Či-Či,tegleći konj,talijanski svirač vergla,lastavica,mornar,
trgovac,ribe poletuše,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintrude,jato na,crni čovjek,šest crnaca,vojnici,majmuni,dvorska mačka,sluge,kuhari,
brijač,Bumpov učitelj,Či-Čijev rođak,majmuni koji se nisu još razbolili,
kralj lavova,majka lavica,dva lavića i jedan u vrlo lešem eopardi,antilope,druga majka lavica,bolesni majmuni,žirafe,zebre,sve
životinje iz šume,poglavica Čimpanza,Veliki Gorila,Starješina Orangutan,
Najveći Pavijan,Načelnik Surlaš,gurnime-povuciga,milijuni lastavica,
berberski gusari,gomila majmuna,Ali(Berberski Zmaj),morski psi,mali dječak,dječakov ujak,orlovi,
dupini,dječakova majka,gradonačelnik,psi iz ribarskog gradića,umišljeni
ovčar u susjedstvu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh,brod od mornara,kraljevstvo Jolliginki,tamnica,Zemlja majmuna,brod od kraljevića Bumpa,otok kanarinaca,gusarski brod,hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje: nekoć davno,prije mnogo godina,dan,noć
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Nekoć davno živio je jedan doktor koji se zvao John Dolittle u gradiću zvanom Puddleby-on-the-Marsh.Bio je jako poznat i jako pametan.Imao
je i sestru Sarah koja mu je vodila kućanstvo.Jako je volio životinje,a 
najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,
papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Jednoga dana je doktoru došla starica s
reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi.Od tada se nikad nije 
vratila.Doktor je imao sve više životinja koje je trebalo hraniti,a sve manje novaca.Na kraju mu više nitko nije dolazio osim životinjskog mesara koji mu je dolazio samo za Božić,a doktora je plačao 6 penija.
Doktor je imao samo svoju ušteđevinu koje je također bilo sve manje i 
manje.Onda je prodao klavir,ali je novac opet počeo nestajati pa je
prodao svoje smeđe odijelo.Bio je sve siromašniji i siromašniji.No,bio
je jednako poznat kao i prije.
Drugo poglavlje
Jednoga dana je doktor razgovarao s životinjskim mesarom koji mu rekao da bi bio odličan doktor za životinje.Kada je životinjski mesar otišao,Polinezija koja je slušala nji hov razgovor,potvrdila je ono šo je životinjski mesar rekao i naučila ga životinjski jezik.Doktor Dolittle je 
ubrzo postao doktor za životinje.Čim je mesar svima ispričao da će 
John Dolittle postati životinjski doktor,svi su mu dovodili svoje životinje.
Jednoga dana doveli su mu jednig teglećeg konja koji je trebao naočale,
a veterinar s druge strane brda mu je cijelo vrijeme liječio zglob.Doktor mu je rekao da dođe opet u utorak.U utorak je tegleći konj dobio svoje 
naočale pa je vidio kao i prije.Doktoru Dolittleu su uskoro dolazile životinje koje nisu bolesne pa je morao za svaku vrstu napraviti zasebno mjesto.Kroz nekoliko godina je svako stvorenje znalo doktora 
Dolittlea u gradiću Puddleby-on-the-Marsh.Jednoga popodneva je 
Polinezija rekla doktoru da joj je zlo od ljudi.Doktor joj kaže da je jako 
pametna i upita je koliko ima godina.Ona mu odgovori da ima ili 183 ili
182 godine.
Treće poglavlje
Često životinje nakon što bi ozdravile nisu htijele otići pa je doktor imao 
sve više i više ljubimaca.Jednom je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je uzeo od talijana,da čovjeku 1 šiling i rekao mu da ode.Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna,ali mu doktor kaže da 
će ga udariti po nosu ako ne ode.Talijan je otišao,a majmuna su prozvali Či-Či.Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus,krokodil koji je imao zubobolju,pobjegne noću kod doktora,a on ga izlječi.Krokodil je isto htio ostati kod doktora i spavati u ribnjaku ako obeća da neće jesti ribe.Kada su došli ljudi iz cirkusa,podivljao je da su 
prestrašeni otišli,a prema svima u kući je bi jako dobari.Sad su se svi bojali slati životinje doktoru Dolittleu jer su se brinuli da ih krokodil ne pojede pa je doktor rekao krokodilu da se mora vratiti u svoj cirkus,ali je on plakao i preklinjao da ostane,da ga doktor nije mogao odbiti.Njegova mu sestra kaže da mora otjerati krokodila ili će otići i udati se.Doktor joj kaže da se uda jer on tu ne može ništa.Sarah spakira stvari i ode.Uskoro je bio siromašniji nego ikada prije.No,doktor se uopće nije zabrinjavao,nego je samo govorio da je novac muka.Životinje su se 
uskoro počele brinuti.Jedne večeri su se dogovorili da će majmun 
Či-Či kuhati i popravljati,da će pas prati podove, da će patka brisati prašinu i praviti krevete, da će sova Tu-Tu brinuti o računima, a da će prase brinuti o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom.Ispočetka je svima bilo teško osim Či-Čiju,ali su se ubrzo navikli.I tako je neko vrijeme  bilo u redu;ali im je bilo teško bez novaca.Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je da nema veze i da ima dovoljno povrća u vrtu,a da je do zime je još daleko. Tako da ne galami.No,ove je godine snijeg stigao ranije nego inače,a večina povrća nestala pa su svi bili gladni.
Četvrto poglavlje
Ta je zima bila jako hladna.Jedne večeri dok im je doktor čitao knjige koje je sam napisao,sova Tu-Tu ih utiša i kaže da je čula kako netko trči.Vrata se tada otvore i unutra uleti Či-Či i kaže da doktor odmah mora doći u Afriku jer su se svi majmuni razboljeli,a da mu je poruku prenjela lastavica.Doktor mu kaže da ju uvede unutra.Či-Či uvede lastavicu unutra,a ona počne pričati.Kad je završila,doktor kaže da ne može u Afriku jer nema novaca,a onda Či-Čiju kaže da mu doda kasicu.On donese kasicu u kojoj nije bili niti jednog novčića,a
doktor kaže da je bio siguran da su u kasici bila 2 penija.Onda sova
kaže da ih je već potrošio,a doktor opet kaže da je novac muka i da će posuditi brod od pomorca kojem je izlječio bebu.Sljedećeg jutra doktor je otišao do mornara,a kad se vratio rekao im je da će im mornar posuditi brod.Doktor je rekao da može povesti samo papigu Polineziju,
krokodila,majmuna Či-Čija,psa Đipa,patku Dab-Dab,svinjicu Gic-Gica i sovu Tu-Tu.Polinezija mu je rekla koje sve stvari treba ponijeti,a za to su poslali mornara koji se vratio sa svim stvarima koje su htijeli.Ukrcali su se na brod i veliko putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Plovili su puno dana dok nisu udarili o hrid Afrike.Kad su se spustili s broda,naišao je crni čovjek koji je rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje
U palači je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i sa svojim sinom, kraljevićem Bumpom.Kralj je rekao da nijedan bijeli čovjek neće kročiti zemljom Jolliginki i zatvorio doktora i životinje u tamnicu.Polinezija se provukla kroz rešetke ztamnice,otišla do palače i nasamarila kralja pa je on pustio doktora i životinje.
Sedmo poglavlje
Kralj je bio tako bjesan da je sve u palači poslao u potragu za doktorom i životinjama.Nakon dugog putovanja susreli su Či-Čijevog rođaka i majmune koji se još nisu razboljeli.Počeli su stvarati veliku buku pa je zapovjednik potrčao za njima,a doktor,životinje i majmuni su počeli bježati.Kad su došli do kraja zemlje Jolliginki majmuni su napravili slavni Majmunski most pa su uspjeli pobiječi u Zemlju majmuna.
Osmo poglavlje
John Dolittle je bio užasno zaposlen jer je vidio da su sve vrste majmuna bolesne pa je rekao da se svi zdravi cijepe,a da će oni njegovati bolesne.No,bilo je previše bolesnih,a premalo zdravih majmuna pa je poslao druge životinje.Nažalost,vođa lavova nije htijeo pomoći,a tako i druge životinje pa je doktor bio jako žalostan.Kad se vođa lavova vratio,  njegova mu je žena rekla da je jedan lavić jako loše, a on joj je rekao za razgovor s doktorom pa se ona naljutila i rekla da odmah ode doktoru i kaže mu da će se brinuti za majmune jer on možda izlječi njihovog lavića.Ode vođa lavova do doktora i kaže ono što mu je njegova žena rekla pa se doktor jako razveseli.Kad su svi ozdravili,doktor je spavao 3 dana.
Deveto poglavlje
Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi.Kad se probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby pa su majmuni bili iznenađeni.Sastali su se u đungli i odlučili da će doktoru pokloniti gurnime-povuciga.
Deseto poglavlje
Mamjmuni su krenuli u potragu za gurnime-povuciga,a našli su ga u visokoj živici pa su ga pitali hoće li poći s doktorom Dolittleom,ali je rekao ne.Nagovarali su ga 3 dana dok nije pristao nakon upoznavanja.Majmuni su priredili veliku gozbu na kojoj je doktor rekao da sretno žive pa su krenuli prema morskoj obali.
Jedanaesto poglavlje
Kad su stigli do obale rijeke,stali su da se oproste.Doktor i životinje krenuli sami,Či-Či je skrenuo po hranu,a ostali su se izgubili.Slučajno su ušli u kraljev vrt pa su sve osim Polinezije (koja je pobijegla na drvo) zatvorili opet u tamnicu.Či-Či je našao Polineziju, a je ona prevarila kraljevića Bumpa.
Dvanaesto poglavlje
Polinezija je otišla do doktora i rekla mu da mora pobijeliti kraljevića koji je te noći došao do doktora,a on ga je pobijelio.Zauzvrat,kraljević Bumpo ih je pustio iz tamnice i dao im brod kojim bi otišli.Došli su do morske obale i oprostili se,kad su se na nebu stvorile milijun ptica koje su im pokazale put.
Trinaesto poglavlje 
Na putu kući prošli su pokraj Berbeske obale zlih,Berberskih gusara.Patka Dab-Dab je onda ugledala brod sa crvenim jedrima na kojem su bili Berberski gusari.Doktor joj kaže da ode po lastavice koje su počele vuči brod,pa su pobijegli gusarima.
Četrnaesto poglavlje
Lastavice više nisu mogle letjeti,pa su odvukle brod na jedan otok.
Doktor je rekao životinjama da siđu s broda,a onda zamjeti da gomila štakora izlazi iz potpalublja.Do njega dođe jedan štakor koji mu kaže da brod od kraljevića ne valja i da će potonuti do sutra navečer.On ode,a doktor kaže da ga zanima ime otoka,pa mu patka Dab-Dab kaže da su to Kanarski otoci jer pjevaju kanarinci koji su doktoru rekli za jedan izvor pa su se on o njegove životinje najeli i napili.Kasnije su došle dvije lastavice koje su doktoru rekle da mogu ukrasti brod od gusara jer su oni na brodu od kraljevića pa doktor i njegove životinje učine ono što su im lastavice rekle.
Petnaesto poglavlje
Sve bi im dobro prošlo da Gic-Gic nije tako jako kihnuo da su ga čuli gusari koji su sa kraljevićevim brodom krenuli na ulaz u zaljev.Vođa koji se zvao Ben Ali(Berberski Zmaj)kaže da želi doktorovu patku i svinju. Sova Tu-Tu šapne doktoru da gusare zabavi pričom jer će kraljevićev brod potonuti.No,prije nego što je doktor išta mogao reči,gusari odmah postanu uplašeni jer je brod tonuo.Kad je brod potonuo,gusari su počeli vrištati jer su došli morski psi,a jedan od njih je došao doktoru i ponudio mu da pojede gusare za njega.No,doktor mu kaže da samo dovede Ben Alija k njemu.Morski pas učini kako mu je rečeno i dovede Ben Alija kojem doktor kaže da mora biti seljak.On uz dosta oklijevanja pristane i ode,a doktor kaže morskom psu da ih može pustiti na obalu.
Šesnaesto poglavlje
Životinje odu u potpalublje,a malo kasnije,patka Dab-Dab dođe kod doktora,kaže mu da je brod prelijep i da ne mogu otključati jedna vrata,pa da zato dođe dolje.Doktor dođe dolje i uvjeri se da je brod stvarno lijep,a onda vidi da životinje stoje ispred malih vrata.Sova Tu-Tu kaže da je netko unutra,pa doktor kaže da nađu sjekiru.
Sedamnaesto poglavlje
Sjekiru su jako brzo pronašli,a doktor napravi rupu u vratima da bi mogao uči.Soba je bila jako mračna pa je upalio šibicu.Na podu je sjedio dječak i plakao.Kad je ugledao doktora,pitao ga je jeli je gusar,ali se doktor samo nasmiješi pa dječak prepozna da je prijatelj.Dječak mu kaže da je izgubio ujaka pa opet počne plakati,a doktor kaže da će ga pronači i da krenu u kuhinju na čaj i džem od jagode.Patka Dab-Dab kaže doktoru da pita dupine za ujaka od dječaka.Doktor ode kod dječaka i upita ga za izgled ujaka,a on mu kaže da ima crvenu kosu,da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov ribarski brod zvao Prgava Sally.Doktor ode na palubu broda i pronađe dupine,pa ih pita znaju li da se ujak od dječaka utopio,kaže im opis čovjeka i ime broda.Dupini mu kažu da znaju da se nije utopio,ali da ne znaju gdje je.Doktor im zahvali pa sve to ode reči dječaku koji je bio presretan kad je to čuo.
Osamnaesto poglavlje
Doktor kaže da sad samo trebaju pronači dječakova ujaka,a Dab-Dab mu kaže da zamoli orlove pa doktor kaže lastavici da ode po njih.Ona ode,a kad se vrati,dovede orlove koji su pristali naći dječakova ujaka.Odu,ali kad su se vratili rekli su da nažalost nisu našli čovjeka.Kad su otišli kućama,patka Dab-Dab kaže da ne zna kako će pronači dječakova ujaka,a Đip kaže da mu orlovi i dupini nisu simpatični.Ode do doktora i kaže mu da zamoli dječaka za neku stvar od njegovog ujaka.Doktor učini ono što mu je Đip rekao,a dječak iz džepa izvadi creveni rubac koji je pripadao njegovom ujaku.Čim ga je izvadio,Đip poviče da njegov ujak šmrče burmut Black Rapee,a onda kaže doktoru da odu na palubu vidjeti kakav je vijetar,da može pronači dječakova ujaka.Doktor zbunjeno ode s njim na palubu.Vani je puhao sjeverni  vijetar, pa je Đip mogao nanjušiti neke mirise,ali ne i burmut BlackRapee. Onda kaže da moraju pričakati da vijetar puše i u ostalim smjerovima.
Devetnaesto poglavlje
Nažalost,ni u južnom,ni u istočnom vijetru nije bio miris burmuta.Tek je u zapadnom vijetru u rano jutro u petak,bio miris buurmuta.Doktor se probudi i ode za kormilo,a Đip kaže doktoru da slijedi njegov nos.U vrijeme ručka,Đip kaže doktoru da moraju ići većom brzinom jer će čovjek umrijeti od gladi.Doktor kaže Dab-Dab da ode po lastavice da vuku brod kao prije.One dođu,a nakon nekog vremena ugledaju hrid,ali na njoj nije bilo nikoga.Đip kaže doktoru da od tuda dolazi miris i da se spuste na hrid kako bi bolje potražili.Doktor i Đip siđu na hrid,a Đip odmah počne njušiti i trčati.Nakon nekog vremena,Đip dođe do jame u kojoj je bio dječakov ujak,samo je spavao.
Dvadeseto poglavlje
Doktor lagano probudi čovjeka,ali baš se u tom trenutku šibica izgasila,pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i počeo lupati doktora.No,kad je John Dolittle rekao tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek je bio presretan pa se ispriča što ga je lupio.Kad su izašli iz jame,svi su na brodu vikali i klicali.Tada doktor upita čovjeka gdje mu je dom,a kada mu odgovori,doktor kaže lastavicama da ih prvo odvedu tamo.Kad su stigli,majka od dječaka poljubi doktora puno puta.Ribar i njegova sestra nisu htijeli da doktor ode,pa su ga zamolili da ostane kod njih par dana.Zadnji dan dođe gradonačelnik i pokloni doktoru zlatni sat s draguljima,a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
ĐIP-NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU.Nakon što su se oprostili,doktor i njegove životinje popnu se na brod i krenuše natrag u Puddleby.
Zadnje poglavlje
Prije nego što su došli u Puddleby, doktor je obišao zemlju sa svojim kolima.U njima je bio gurnime-povuciga kojeg su ljudi došli gledati.Kad su se napokon vratili u Puddleby,svi su bili presretni i bogati,a tamo su se Africi pitali hoće li se doktor vratiti,ali su Polinezija i krodil bili sigurni da će se vratiti.

IVAN DEVČIĆ 3.b
IVAN DEVČIĆ  3.b
NAZIV Djela:   Pripovijest o doktoru Dolittleu
                                                                                                                                 Autor:  Hugh lofting                                                                                                                        
Preveo: Blanka Pečnik-Kroflin 

Mjesto radnje: Puddleby Gradić, Afrička džungla, brod, tamnica 
Vrijeme radnje: PRIJE mnogo Godina 
Glavni likovi: liječnik JohnDolittle                                                                      Sporedni likovi: majmun Cici, patka Pat-Pat Sarah Dolittle, vođa lavova, prase GIC-GIC, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-Povuciga, orački konj, Kraljević Bumpo, Kralj, kraljica Ermintruda, Gusar, Izgubljeni dječak i njegova majka i ujak 

Dnevnik čitanja: 
1 . Pudedleby
Živio je jedan Doktor John Dolittle koji je voljeo životinje. Imao je jako puno ljubimaca. Imao je sestru Sarah koja se brinula o kući. Liječio je ljude kojima su njegove životinje smetale. Pa su prestali dolaziti, a doktor je postajao sve siromašniji. Morao je prodati klavir kako bi imao nešto novaca, no i to je nestalo nakon nekog vremena. Iako siromašan bio je i dalje jako pametan i poznat. 
2. Životinjski language
Jednog dana je posjetio životinjskog mesara i pojadao mu se kako mu ljudi više ne dolaze radi njegovih životinja. Mesar je predložio da postane liječnik za životinje, jer je tako puno znao o njima. Problem je bio mislio je Dolittle što ih neće razumjeti. Mesar ga je podučio životinjskom jeziku. Prvi životinjski pacijent mu je bio konj, koji nije dobro vidio, te mu je dao zelene naočale. 
3. Nove novčane nevolje
Životinje koje je liječio često nisu željele napustiti doktora. Jednog dana je od Talijana kupio majmuna koji je izgledao bolesno. Djeca su ga nazvala Či-Či. Kada je Cirkus bio u gradu posjetio, ga je krokodil radi zubobolje, a kada ga je izliječio krokodil se nije želio vratiti u cirkus. Ljudi su prestali dovoditi životinje jer su se bojali krokodila. Tako je opet bio u problemima s novcem. 
4.Poruka Iz Afrike
Jednog dana stiglo je pismo iz Afrike, da tamo ima jako puno bolesnih životinja. Doktor nije imao novaca za putovanje. Životinje su mu pomogle napraviti brod. Tako su krenuli na put u Afriku. 
5.Veliko Putovanje
Dugo su plovili, vođeni pticom. Vidjeli mnogo riba i raznih životinja. Onda se jedne noći digla strašna oluja, brod se nasukao i razbio u komade. Sklonili su se u špilju, dok oluja nije prošla. Dok su se sušili na plaži do njih je došao jedan crnac koji im je rekao da moraju svi pred Kralja. Pokupili su stvari pa krenuli za tim čovjekom kroz džunglu. 
6. Polinezija i Kralj
Hodajući džunglom crni čovjek ih je doveo pred Kralja koji im je ponudio pomoć. Kako je jednom bio prevaren od bijelca sve ih je zatvorio u tamnicu. Papiga Polinezija se uvečer uvukla u palaču i uvjerila kralja kako će doktor Dolittle dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole ako ih sve ne oslobodi iz tamnice. Kralj je zapovjedio vojnicima da ih oslobode, no ubrzo je shvatio da je opet prevaren, te je poslao vojsku za njima.    
7. Majmunski most
 Bježajuči iz tamnice stigli su u zemlju majmuna, Či-Či ih je vodio. Stigavši do provalije nisu znali kako prijeći, no majmuni su se povezali rukama i nogama i napravili most. Pravi majmunski most preko kojega je doktor Dollittle i njegova družina prešla na drugu stranu. 
8. Vođa lavova
Stigli su do zemlje u kojoj je jako puno bolesnih majmuna, doktor se smjestio u kućicu od trave, pa ih počeo cijepiti. Bilo ih je previse, trebao je pomoć. Pozvao je u pomoć lavove, leoparde, antilope ... Lav se pobunio da on kao gospodar životinja ne može nekome služiti, te pokazao svoju oholost, a za njim su se povele i ostale životinje. Kad se mladi lavić razbolio lav je promijenio mišljenje i tražio pomoć, a za uzvrat je sa ostalim životinjama pomogao doktoru u liječenju bolesnih životinja. Sad je pomoćnika bilo i previše. 
9. Majmunsko vijeće
Nakon što je odspavao tri dana, od prevelikog umora, odlućio je da mora krenuti dalje. Majmuni su željeli da ostane, ali Či-Či objasni majmunima da se mora vratiti kako bi vratio dugove. Da li zahvale odlućiše mu pokloniti životinju Gurnime-Povuciga koje nema u svijetu bijelih ljudi. 
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-Potegniga bio je rijetka životinja. Bilo ju je jako teško uhvatiti. Jako se bojao, vidjela je da je doktor dobar. Rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi, pa je to prihvatio. 
11.Crni Kraljević  
Doktor i njegove životinje su se oprostili s majmunima. I što brže se krenuli vračati no izgubili su se šumi. Kralj ih je opet našao te ih zatočio. Iz toga su se izvukli papiga Polinezija i majmun Či-Či. Dok su sjedili skriveni u krošnji, čuli su Crnog Kraljevica kako se žali da bi želio biti Bijeli Kraljević. Polinezija je odglumila glas Dobre vile i rekla mu da ako ujutro oslobodi doktora Dolittla ta želja će mu biti ispunjena. 
12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je doktoru objasnila da će ga Kraljević osloboditi ujutro, a zauzvrat ga on treba pretvoriti u bijelog Kraljevića. Uspio ga je obijeliti, a Kraljević im je zbog toga ostavio brod na obali. Na putovanje kreću bez papige, majmuna i krokodila. 
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su prema kuci i ugledali gusarski brod. Pat-Pat se jako zabrinuo radi toga. Uspjeli su izbjeći tu nevolju zahvaljujući Đipu i lastavicama. 
14. Štakori upozoravaju
Dugo su plovili, kada su ugledali otok. Na njega su se usidrili. Među štakorima koji su izlazili iz broda ugledali su crnog štakora, koji ih upozori da će brod potonuti. Dok su gusari gledali kako i što pokrasti sa doktorovog broda, doktor i društvo su se ukrcali na gusarski brod i otplovili. 
15. Ulicom Zmaja od Berberije
Svinja GIC-GIC je bila bolesna i njeno kihanje je dozvalo gusare. Koji su shvatili da su ostali bez broda te se s doktorovim brodom uputili u potjeru za doktorom i životinjama. Posade dva broda su se nadvikivala u svađi. Brod na kojem su gusari je počeo tonuti i umalo su ih pojeli morski psi. No doktor je popričao sa psima i rekao da ih poštede, a Ben Aliju zapovjedio da zauzvrat sadi sjemenke za ptice na otoku. 
16. Tu-tu ima dobar sluh
Dok je doktor s palube promatrao pučinu, životinje su proučavale unatrašnjost broda. Naišle su na zaključanu sobicu. Đip im je ispričao da su u njoj gusari čuvali oteto blago. Sova Tu-Tu je imala odlićan sluh i rekla je da čuje kao da netko plače iza tih vrata. Doktor je rekao da donesu sjekiru da provali vrata. 
17. Oceanske klepetuše
Doktor je napravio rupu u vratima, ušao u sobicu i upalio šibicu da ne bude mračno. Tamo je sjedio dječak i plakao. Izgubio je ujaka, pa je kad je shvatio da je doktor prijatelj, ispričao kako mu ujak izgleda. Dupini su rekli da neznaju gdje je dječakov ujak, ali da se nije utopio. Na tu vijest je dječak bio presretan. 
18. Đip ima dobar njuh 
Dupini su javili da ujak nije utopljen, pa su smišljali dalj kako ga pronaći. Odlućili su da Đip pas odlićnog njuha pokuša. Dječak je dao ujakovu maramu koja je mirisala na duhan. Čekali su da vjetar promjeni smijer i da započnu potragu.
19. Stijena 
Potraga je teško išla, niti jedan vjetar nije nosio miris duhana, tek je u petak zapadni vjetar donio taj miris. Lastavice su vukle brod da što brže dođu do hridi sa koje je dolazio miris. Dab-Dab je rekao da požure jer će čovjek umrijeti od gladi. Stigavši do hridi Đip je počeo trčati i njušiti okolo, sve dok u jednoj jami nije našao dječakova ujaka koji je spavao.
20. Ribarski Gradića 
Doktor probudi čovjeka ali se šibica ugasila, pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i udario doktora. No John Dolittle objasni tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek se ispriča. Izašli su iz jame i ukrcali se na brod i krenuli na put kući. Prvo su odvezli ujaka i dječaka. Doktor je ostao kod njih nekoliko dana. Zadnji dan gradonačelnik pokloni doktoru zlatni sat s draguljima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
"Đip - najpametniji pas na svijetu". Nakon što su se oprostili krenuše u Puddleby.
21. Opet Kod Kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu. Novaca im više nije nedostajalo. Na sajmovima su pokazivali dvoglavu životinju i tako zarađivali. Uvečer bi uživao čitajući životinjama priče pored vatre.

Mišljenje o djelu:
Jako mi se sviđa, poučna je. Naučila me da postoje stvari koje su vrijednije i važnije od novca, a to su prijateljstvo, zajedništvo i povjerenje.

MARIN ŠUTALO
 MARIN ŠUTALO 3.B

Naziv djela:Pripovjest o Doktoru Dolittleu

Autor:Hugh Lofting 

Preveo:Zvonimir Bulaja

Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,brod,afrička đungla,tamnica,Konarski otoci,zemlja majmuna,Kraljevna Đolidžinki

Vrijeme radnje:prije mnogo,mnogo godina dok su naši djedovi bili još djeca

Glavni lik:liječnik John Dolittle

Sporedni likovi:Sarah Dolittle,trgovac životinjskom hranom,papiga Polinezija,majmun Či-Ći,sova Tu-Tu,pas Đip,prase Gic-Gic,patka Pat-Pat,orači konj,krokodil iz cirkusa,lastavica,majmuni,lav,lavica,dvoglava životinja Gurnime-Povuciga,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintruda,gusar (zmaj od Barberije),izgubljeni dječak,njegov ujak i njegova majka

Dnevnik čitanja:
1.Puddleby
Prije mnogo godina u gradiću Puddbely živio je doktor John Dolittl.
Živio je u maloj kućici s velkim vrtom na rubu gradića.
Oko kućanstva mu se brinula sestra Sarah Dolittle,a on se brinuo o vrtu
Volio je životinje,pa je imao mnoge kućne ljubimce od kojih su mu najdraže bile:patkica Pat-Pat,pas Đip,prase Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Sestra mu je stalno gunđala zbog životinja i rekla da one uneređuju kuću,ali Doktor se nije obazirao,nego je sve više skupljao životinje,a pacijenti su se smanjivali.
Uskoro nitko nije dolazio i ponestajalo je novaca

2.Životinjski jezik
Jednog dana Doktora je savjetovao trgovac životinjskom hranom da odustane od lijećenja ljudi i postane doktor za životinje.
Polinezija je doktora naučila životinjski jezik i tako se on predao lijećenju životinja jer je razumio sve što ih muči kad su dolazile k njemu.

3.Nove novčane nevolje
Doktor je opet počeo zarađivati ali životinje su sve više htjele boraviti kod njega,pa je to iziskivalo puno novaca za njihovu prehranu i novac se smanjivao,a kad se doktor nije htio rješiti krokodila to je zasmetalo njegovoj sestri i ona je odselila.

4.Poruka iz Afrika
Bila je zima mjesec prosinac.
Sve su se životinje okupile oko Doktora i kamina s vatrom.
Čule su neku buku izvan kuće.
Majmun Či-Ći je uletio u kuću i rekao Doktoru da mu je lastavica javila da ga majmuni iz Afrike preklinju da dođe da ih izlijeći jer gine ih na stotine.
 Doktor je odmah našao rješenje za polazak iako je bio bez prebijena novčića.
Posudili su brod od jednog pomorca kojemu je Doktor spasio život djeteta.
Poveo je na put Krokodila,majmuna,papigu,psa Đipa,patku Pat-Pat,prase Gic-Gic i sovu Tu-Tu.

5.Veliko putovanje
Plovili su punih šest tjedana.
Podigla se silna oluja,podigli su se valovi i bacili brod na stijenu.
Brod se razbio,svi su morali brzo izići na obalu.
Svi su se sklonili u špilju.
Sutri dan su pošli prema Zemlji Majmuna ali pred njih je izašao neki crnac i upitao ih "što rade".
Doktor se predstavio i rekao da je došao lijećiti bolesne majmune.
On im je rekao da moraju doći pred Kralja Zemlje Džoliđinki. 

6.Polinezija i Kralj
Došli su do Kraljeve Palače.
Papiga Polinezija se sakrila u džep Doktora Dollitlea da je nebi strpali u krletku, jer je mogla izići kroz rešetke.
Uvečer se uvukla u palaču i zavukla ispod kreveta i rekla da je ono Doktor Dolittle i da će dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole,ako ne pusre njega i životinje da idu svojim putem.
Kralj je zapovjedio vojnicima da otvore tamnička vrata.
Ali je kralj shvatio da je prevaren i opet je poslao svoje vojnike za njima.

7.Majmunski most
Napokon su stigli u Zemlju Majmuna pobjegavši u zadnji čas kraljevim vojnicima tako što su prešli preko mosta napravljen od majmuna.

8.Vođa lavova
 Doktor je liječio majmune ali mu je trebala pomoć ds zbrine na tisuće majmuna bolesnih,malo je bilo zdravih.
Doktor je pozvao druge životinje među njima lava,ali lav je prezirno rekao da ne traži to od njega jer je on Kralj životinja.
U međuvremenu se Lavu razbolješe dva mala lavića.
Žena ga je napala zašto je bio drzak prema Doktoru i pitala hoće im izliječiti laviće.
Lav je morao progutati svoj ponos i vratio se Doktoru tražeći da mu pomogne i izliječi laviće.
Došle su i druge životinje.
Napokon je Doktor izliječio sve životinje i umoran spavao tri dana.

9.Majmunsko vijeće
Majmuni su viječali kako da mu zahvale.
Željeli su da ostane s njima.
Majmun Či-Ći je rekao da se moraju vratiti jer je Doktor obećao da će platiti dug kad se vrati.
Majmuni su mu poklonili dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga.

10. Najrjeđa životinja od svihe
Gurnime-Povuciga je bila rijetka životinja.
Jedva su je uhvatili.
Bila je plašljiva.
Nije htjela poći,ali kad je vidjela da je Doktor jako dobar i rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi,pristala je.

11.Crni kraljević
Doktor Dolittlese napokon oprostio sa majmunima i krenuo s ljubimcima dalje.
Željeli su se vratiti što prije kući,ali su zalutali u dubokoj šumi i upali opet u ruke kralju Zemlje Đoliđinki.
On ij je opet zatvorio u tamnicu,samo je tome izbjegla papiga Polinezija i majmun Či-Ći.
Slučajno do su bili sakriveni u krošnji stabla čuli su kraljeva sina Kraljevića Bumpa kako govori "da sam barem bijeli kraljević".
Papiga brzo promjeni glas i predstavi se kao vila Tripsitinka i reče mu da je čovjek u tamnici njegova oca čarobnjak i da mu može pomoći.
Bumpo je zaspao zadovoljan čekajući mrak,da se susretne u tamnici sa Doktora.

12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je javila Doktoru da mora smisliti kako obijeliti lice kraljeviću Bumpu.
On to učini i kraljević ga pušta iz tamnice.
Na obali im je ostavio brod.
Oni se ukrcavaju,a Či-Ći,Polinezija i krokodil ostaju.

13.Crvena jedra i plava krila
Doktor se pitao tko će mu pokazati put kući.
Odjednom su se stvorile lastavice na nebu i one su teglile brod

14.Štakori upozoravaju
Štakori su bježeći upozorili Doktora da je brod truo i da će se utopiti.
Ugledali su Kanarski otok i izišli su s broda.

15.Zmaj od Berberije
Lastavice su upozorile Doktora da su se na njegov brod ispeli gusari tražeći nešto ukrasti.
Njihov je bio napušten pa su ga upozorile da se popne sa životinjama na gusarski brod jer je bolji.
Gusari ih otkriju,ali propada brod na kojem su gusari.
Doktor ih spašava od morskih pasa i naređuje Ben Aliju da se ostavi mora i svojih zločina da ostane na otoku i sije hranu za ptice.

16.Tu-Tu ima dobar sluh
Sad su Doktor i životinje nastavile put kući na brzom gusarskom brodu.
Otkrivaju da je netko zaključan u sobici.
Tu-Tu kroz zatvorena vrata čuje da je to dječak i da plače.

17.Oceanske klepetuše
Nigdje nije bilo ključa pa je Doktor razbio vrata sjekirom.
Soba je smrdjela po rumu,a na podu je plakao dječak.
Doktor mu je rekao da se ne boji.
Dječak im je rekao da su gusari negdje ostavili ili ubili njegovog ujaka.
Opisao je da ima crvenu kosu i istetovirano sidro na podlaktici i da pije burmut(rum).

18.Đip ima dobar njuh
Dupini su javili Doktoru da mornar dječakov ujak nije utopljenj.
Đip se dao u potragu svojim njuhom pronaći ujaka.
Tražio ga je po mirisu bermuta i navodio brod prema svom njuhu.

19.Stijena
Napokon nalazi Đip svojim njuhom ujaka u dubokoj jami usred stijene.
Doktor ga je izvukao,a on mu je ispričao kako ga je zmaj od Berberije diveo na stijenu.
Svi su bili sretni,posebno dječak i njegov ujak.

20.Ribarski gradić
Svi su se ukrcali u brod.
Doktor je rekao da će dječaka i ujaka iskrcati u njihov ribarski gradić.
Kad su došli dočekala ih je dječakova mama i izljubila i  zahvaljivala po nekoliko puta vračajući se do Doktora.
Ostali su kod njih nekolko dana.
Načelnik mjesta je Doktoru poklonio sat s dijamantima,a Đipu zlatnu ogrlicu.

21.Opet kod kuće
Ostavili su putnike i krenuli prema svojoj domovini.
Bili su sretni što su kod kuće.
Zarađivali su novac pokazujući dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga po sajmovima.
Novca im nije više nedostajalo.
Doktor bi nakon večere sa svojim životinjama sjeo oko velike vatre i čitao im knjige.
Polinezija i krokodil su razgovarali i složili se da će se  Doktor vratiti u Afriku.

Matej Kukavica, 3.b
Matej Kukavica, 3.b
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Pisac i ilustrator: Hugh Lofting
S engleskog preveo: Zvonimir Bulaja 

Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine. 
Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.
 
Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.
 
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.  
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka! 
I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.  
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi. 
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice. 
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi 
Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.
Devetnaesto poglavlje: Hrid 
Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:
-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.
Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!
Karlo Pavić 3.b
Karlo Pavić 3.b
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču kroz rupu na staklu.Bumpo je hrkao a kraljica je bila na plesu.Polinezija je glumila da je ona doktor Dolittle koji je nevidljiv i da će učiniti da svi kraljevi ljudi dobiju ospice ako ih ne pusti iz tamnice.Kralj ju je poslušao.Kada je papiga izlazila vidjela ju je kraljica 
 koja se vratila s plesa pa je to rekla kralju i on je shvatio da je nasamaren.Bio je jako ljut pa je i kraljevića i kraljicu poslao u džunglu da ih traži.Či-Či je doktora i životinje sakrio u šuplje stablo.Ujutro su svi bili umorni pa su se vratili natrag a doktor i njegove životinje nastavili su put prema Zemlji Majmuna.Kralj je bio bijesan jer ih nisu uhvatili pa ih je opet poslao da ih traže.Kad su se približili Zemlji Majmuna Či-Čijevi rođaci su pravili buku kad su vidjeli doktora pa su vojnicipožurili da ih uhvate.Da bi došli do Zemlje Majmuna morali su prijeći veliku rijeku.Majmuni su napravili most od samih sebe pa su svi uspjeli prijeći preko rijeke u Zemlju Majmuna a kraljevi ljudi su ostali bijesni na rubu litice.U zemlji majmuna doktor je otkrio da su tisuće majmuna bolesni.Najprije je odvojio bolesne i zdrave pa je zdrave cijepio a bolesne je liječio u velikoj kući.Bili je malo zdravih majmuna koji bi pomagali bolesnima pa je doktor potražio pomoć drugih životinja.Lav je bio kralj životinja i odbio mu je pomoći.Kada je lav došao kući lavica mu je rekla da se jedan od lavića razbolio a on joj je ispričao što je rekao doktoru.Kada je lavica to čula bila je jako ljuta na njega i poslala ga ponovno doktoru da mu se ispriča i pomogne.Lav ju je poslušao i zajedno sa antilopama i leopardima je pomogao doktoru.Uskoro su svi majmuni ozdravili a doktor je nakon toga spavao tri dana.Kad se doktor probudio odlučio je da mora krenuti natrag u Puddleby jer mora platiti dug.Majmuni su mu odlučili pokloniti životinju kakve nama u zološkim vrtovima a to je bila životinja s dvije glave gurnime-povuciga.Majmuni su tu životinju jedva uhvatili i nagovorili da pođe s doktorom.Objasnili su joj da je doktor neće zatvoriti već će je pokazivati ljudima pa će se tako obogatiti.Doktor je toj životinji obećao da će ju vratiti natrag ako joj se ne svidi u zemlji bjelog čovjeka.Priredili su veliku zabavu za oproštaj od doktora.Veliki Gorila je dovukao veliki kamen koji ih je uvijek podsjećao na doktora Dolittlea.Oprostili su se na obali rijeke i morali su biti tihi dok prolaze kroz zemlju Jolliginki.Jednog dana dok su prolazili kroz gustu šumu Či-Či je otišao pronaći kokosove orahe pa su se doktor i životinje izgubile dok ga nije bilo .I tako su dolutali do kraljevog vrta i kraljevi ljudi su ih ponovno uhvatili.Polinezija se skrila na stablu u vrtu.Tada je ugledala Či-Čija i ipričala mu što se dogodilo.Onda je ispod stabla na klupu došao kraljević Bumpo.Čuli su ga kako je rekao da želi biti bjeli kraljević.Polinezija mu je rekla da je ona kraljica vila -Tripsitinka i da ga slavni čarobnjak John Dolittle može pretvoriti u bijelog kraljevića i da ode k njemu kad zađe sunce.Zatim je Polinezija odletjela do zatvora i sve ispričala doktoru.Kada je kraljević došao ispričao je doktoru za Uspavanu ljepoticu koja se nije htjela udati za njega jer je crn.Doktor je pomiješao mnogo lijekova pa ga je pobijelio a kraljević ga je oslobodio i nabavio mu brod s hranom .Na obali su ih čekali Či-Či i Polinezija.Doktor mu nije htio ostaviti ogledalce jer lijek neće dugo trajati.Či-Či,Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer jer je to njihov dom i tamo su rođeni a ostali su krenuli s doktorom kući.Zabrinuli su se kako će naći put do kuće i tada su vidjeli lastavice koje se vraćaju pa su ih pratili.Doktor je zaključio da će stići kući na ljeto.Na putu kući morali su proći pokraj Berberske obale gdje su živjeli gusari.To je bila obala velike pustinje Sahare.Kad bi gusari uhvatili neki brod onda bi ga opljačkali a za ljude zatražili su novac.Pisali bi njihovim obiteljima i tražili novac a ako nebi dobili navac onda bi ih bacili u more.Jednog dana Dab-Dab je ugledao brod sa 3 crvena jedra iza njih.I Đip je nanjušio gusare.Nije im pomoglo da pobjegnu kad su podigli sva jedra pa su im pomogle lastavice.Pomogle su mu takao da su konope zavezali za brod a lastavice su ih vukle.Lastavice su se umorile pa su odvukle brod do jednog otoka u blizini.Dok su se iskrcavali s broda su bježali štakori.Jedan veliki štakor rekao je doktoru da štakori uvijek napuštaju brod koji tone jer ih tada pecka rep i da će brod potonuti do sutra navečer.Dab-Dab je rekla da su na Kanarinskim otocima.Kanarinci su doktora odveli do vode i pokazali su mu livade gdje raste sjeme za ptice.Zatim su lastavice rekle doktoru da su gusari zauzeli njihov brod.Predložile su doktoru da se ukrcaju na gusarov brod jer je prazan i brz.Kad su došli na gusarov brod Gic-Gic je glasno kihnula pa su je gusari čuli i krenuli za njima.Vođa gusara Ben Ali (Berberski zmaj)je zaprijetio doktoru a Tu-Tu je rekla da se ne brine jer će njihov stari brod uskoro potonuti.Brod je potonuo a 6 gusara je plivalu u vodi.Doktor je rekao morskom psu da ne pojede Bena Alija ako obeća da više neće potopiti niti jedan brod i ako prestane biti gusar.Ben Ali je to obećao i obećao je da će uzgajati sjemenke za ptice kako je doktor tražio.Zatim su krenuli dalje na put.Životinje su otišle bolje pogledati kako izgleda njihov novi brod iznutra.U brodu je bila jedna mala soba koje je bila zaključana pa je Dab-Dab pozvala doktora da ju proba otvoriti.Tada je Tu-Tu rekla da nešto čuje i da misli da je netko unutra.Tu-Tu je rekla da onaj tko je unutra nije sretan i da ima malo lice i malu ruku i da plače.Nisu mogli nigdje naći ključ pa je doktor sjekirom razbio vrata.Upalio je šibicu i vidio malog dječaka koji je imao oko 8 godina.Dječak je gorko plakao ali čim je vidio doktorovo lice ustao je i prestao plakati.Dječak je doktoru ispričao da su on i ujak išli u ribolov i da su ih uhvatili gusari i potopili njihov brodić.Gusari su tražili od njegovog ujaka da i on postane gusar jer je znao dobro jedriti po svakom vremenu ali ujak to nije htio.Tada se Ben Ali naljutio i rekao da će ujaka baciti u more.Dječak je još rekao da je tada na brodu bilo borbe i da su njega poslali u potpalublje i sutradan su ga pustili van ali ujaka više nije bilo.Gusari su dječaka zatvorili kad su išli krasti na neki drugi brod.Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov brod zvao Prgava Sally.Tada je doktor zamolio dupine da ga potraže a oni su mu rekli da je ujakov brod na dnu mora ali da se ujak nije utopio.Onda je doktor zamolio lastavicu da potraži orlove jer oni dobro vide pa će pronaći ujaka.Kada je pala noć orlovi su se vratili ali ga nisu pronašli.Đip je rekao da su orlovi uobraženi kad su rekli da ga nitko neće naći ako nisu mogli oni.Zatim je Đip rekao doktoru da pita dječaka ima li nešto ujakovo a dječak mu je dao zlatni prsten.To Đipu nije bilo dovoljno pa je tražio nešto drugo a dječak mu je dao crveni rubac.Đip je na tom rubcu osjetio burmut i rekao da ujak šmrće burmut i da će ga naći za manje od tjedan dana.Zatim je krenuo vidjeti od kuda puše vjetar.Kada je vjetar puhao sa sjevera i juga Đip nije nanjušio burmut.Nije uspio uhvatiti miris burmuta ni kada je puhao istočni vjetar.Zatim je nakon 3 dana počeo puhati zapadni vjetar i Đip je osjetio burmut.Rekao je doktoru da gleda njegov nos i tako okrene kormilo.Đip je osjetio samo miris barmuta i ništa drugo pa je rekao doktoru da idu brže jer ujak sigurno umire od gladi.Lastavice su opet brzo vukle brod.Tada je Tu-Tu ugledala veliku hrid.Đip i doktor su sišli s broda.Ujak je bio u velikoj dubokoj jami na sredini hridi pa ga zato nisu orlovi mogli pronaći.Kada je ujak čuo da su spasili dječaka bio je presretan.Dab-Dab je onda rekla Đipu da nije znala da je on tako pametan.Otišli su natrag na brod i nahranili ujaka.Doktor je zamolio lastavice da najprije odvedu brod do ujakovog doma.On je živio u malom ribarskom gradiću.Kada ih je vidjela majka dječaka plakala je i smijala se od sreće.Doktor i njegove životinje ostali su kod njih cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka i ljudi su ga pozivali na ručkove i večere.Gradonačelnik mu je poklonio sat sa pravim dijamantima a Đip je dobio pseću ogrlicu od čistoga zlata i na njoj je pisalo ,,Đip-najpametniji pas na svijetu ".onda su opet krenuli na put prema puddlebyju.Kada je doktor došao u svoju zemlju bio je već lipanj.Prvo je proputovao svoju cijelu zemlju.Ljudima je pokazivao gurnime-povuciga i zaradio novac.Samo je puštao djecu da besplatno gledaju gurnime-povuciga i Dab-Dab je zato bila ljuta.Ljudi su doktora pitali da im proda gurnime-povuciga za puno novaca ali on nije htio.Rekao je da gurnime-povuciga nikada neće biti u kavezu.Vratio se u Paddleby kao bogat čovjek.Nastavio je živjeti u svojoj kući.Mornaru je kupio dva nova broda i gumenu lutku za bebu.Platio je trgovcu za hranu koju mu je dao kada je išao u Afriku.I još mu je puno novaca ostalo.Kupio je novi klavir i u njega vratio miševe.Kad je opet došla zima doktor je životinjama nakon večere čitao knjige.U Africi su majmuni,Polinezija i krokodil govorili da će se doktor sigurno opet vratiti.










Rubi Despot 3. b.
Rubi Despot 3. b.
Priča o doktoru Dolittleu

Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod ,
Daniel Martinec 3.b
Daniel Martinec 3.b
Pisac: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja: 
Prije mnogo godina u Puddleby-on-the-Marsh-u je živio doktor po imenu John Dolittle. Imao je mnogo ljubimaca. Najdraži su mu bili patka Pat-Pat, prase Gic-Gic, sova Tu-Tu, papiga Polinezija i pas Đip. On je liječio ljude ali je zbog velikog broja životinja imao sve manje ljudi koje je morao liječiti. Mesar je rekao doktoru da postane liječnik za životinje zato jer će zaraditi više novca. Papiga Polinezija naučila je doktora Dolittlea govoriti životinjskim jezikom. Izliječio je konja koji je skoro oslijepio na jedno oko, pse, krave i ovce. Vijest o doktoru Dolittleu se proširila po cijelom svijetu. Doktor je vidio majmuna kojega je kupio od čovjeka, nazvali su ga: Či-Či. Ljudi su se bojali krokodila iz cirkusa koji je živio u njegovoj kući. Zbog krokodila doktorova sestra više nije htjela živjeti s njim, pa su životinje odlučile obavljati kućanske poslove da mu pomognu. Pošto doktor nije imao novca, životinje su prodavale na štandu cvijeće i povrće. Ma koliko se trudile i dalje ga nisu imale dovoljno. Jedne hladne zime je majmun Či-Či rekao doktoru Dolittleu i životinjama poruku od lastavice da majmuni u Africi imaju opasnu bolest. Uveli su lastavicu u kuću. Doktor nije imao novaca za putovanje pa su zamolili jednog pomorca da im posudi brod. Lastavica je rekla da zna put do Afrike. Kad su provjerili da li su sve uzeli i napravili, krenuli su na put brodom. Lastavica je nosila svjetiljku i osvjetljavala put. Odjednom su naišli dupini i ribe poletuše. Ribe su rekle Polineziji da im još do Afrike treba pedeset i pet milja i da su se već majmuni zabrinuli da neće doći, a dupini su donijeli divlji luk kako je Polinezija rekla. Odjednom je brod udario u Afriku tjekom oluje. Našli su neku špilju i sklonili se u nju. Doktor je zamolio Pat-Pat da mu donese njegov šešir. Kad ga je uzela vidjela je miša u šeširu. Spustila je šešir pred doktora i životinje. Polinezija je rekla da mornari zovu onoga tko se sakrije slijepim putnikom. Malo kasnije je došao neki čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja. Kad su došli, kralj je rekao da ih vojnici odvedu u zatvor. Polinezija je rekla da će prevariti kralja. To je i učinila. Govorila je kao i doktor, jako je preplašila kralja. On je rekao vojnicima da otvore tamnicu a doktor i životinje su pobjegle. No kad je Polinezija odlazila, kraljica ju je vidjela i to ispričala kralju. Brzo je pojurio do tamnice no bilo je prekasno. Kralj je poslao svoje vojnike, sluge, vrtlare, kuhare, učitelja kraljevića Bumpa i kraljicu za njima. Či-Či je skrivao doktora i njegove životinje sve dok se svi vojnici nisu vratili kralju koji ih je ponovno poslao u potragu. Za to vrijeme su krenuli prema zemlji majmuna. Na putu su sreli Či-Čijevog rođaka a zdravi majmuni, koji su izašli iz zemlje majmuna, podigli su veliku buku kao pozdrav doktoru. Vojnici su čuli tu buku i počeli su se približavati. Čuo ih je najveći majmun koji je nosio Gic-Gica i rekao doktoru da bježi. Ali se doktor spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato a vođa vojnika se bacio na njega. Tijekom skoka, vođa je sa svojim velikim uhom zapeo za stablo. Najveći majmun je požurivao druge majmune da što brže izgrade most, držeći se za ruke i noge. Svi su sigurno prešli most. Doktor je rekao Či-Čiju i njegovom rođaku da mu izgrade dvije kuće od trave za liječenje majmuna. No doktor ipak nije imao mjesta za liječenje bolesnih majmuna a ni zdravih majmuna koji se trebaju brinuti o njima. Pozvao je lavove, antilope, zebre, leoparde i žirafe da se brinu za majmune. Ali se nijedna životinja nije htjela javiti. Kralj životinja je bio veoma ohol prema doktoru. Kad je lavica to čula počela ga je grditi pa je poveo sve životinje sa sobom. Svi su pomogli doktoru. Kad je izliječio sve majmune, spavao je tri dana. Spremao se na povratak kući, kad su se majmuni dogovorili da mu daruju gurnime-povuciga kao zahvalu. Majmuni su vidjeli tragove gurnime-povuciga kod obale rijeke i napravili veliki obruč u gustoj i visokoj travi. Gurnime-povuciga je pokušao probiti obruč ali ga nije mogao pa je pričekao da vidi što žele majmuni. Majmuni su ga tri dana nagovarali da pođe s doktorom i napokon je pristao. Prvo je rekao da želi vidjeti kakav je taj doktor. Doktora je iznenadio izgled gurnime-povuciga jer je imao dvije glave. Či-Či je rekao doktoru da će se obogatiti. No on nije pristao povesti gurnime-povuciga sa sobom. Patka Pat-Pat mu je nabrajala stvari koje mora platiti i da neće imati novaca ako ne povede gurnime-povuciga sa sobom. I dalje su ga nagovarali i on je pristao. I gurnime- povuciga je pristao ići s njim jer je vidio da je on dobar čovjek. Razgovarali su i doktoru je rekao da je pra-pradjed njegova oca bio zadnji jednorog, a s majčine strane potječe iz porodice jelena, abesinskih gazela i azijskih divokoza. Gurnime-povuciga je objasnio da s jednim ustima govori a s drugima jede. Majmuni su priredili zabavu i došle su sve životinje iz džungle. Doktor je rekao da je tužan što odlazi. Rekao je da ne smiju mušicama dopustiti da im slijeću na hranu i ne smiju spavati na kiši. Veliki gorila je označio mjesto na kojem je sjedio doktor stijenom. Majmuni su ga ispratili sve do ruba njihove zemlje. Dok se Či-Či bavio potragom kokosovog oraha, doktor i njegove životinje su ušle slučajno u kraljev vrt. Uhvatili su ih vojnici i ponovno odveli u zatvor. Kad je Či-Či došao do Polinezije, koja se uspjela sakriti od vojnika, objasnila mu je da je morala loviti Gic-Gica pa je slučajno krivo skrenula. Plinezija je glumila vilu i rekla je kraljeviću Bumpu da u zoru otključa zatvor u kojemu se nalazi bijeli čovjek, i da će mu ispuniti želju da i on postane takav. Polinezija je rekla doktoru da učini kraljevića Bumpa bijelim čovjekom. Kad je kraljević Bumpo došao, doktor mu je rekao da mu sagradi i pripremi brod. Kad je Bumpo došao, doktor je rekao da umoči glavu u ljekove koje je kombinirao. Iznenadio se kad je vidio kraljevića Bumpa bijelim. Polinezija, krokodil i Či-Či su morali ostati jer je to njihov dom. Pozdravljali su doktora i sve ostale životinje dok im brod nije nestao iz vida. Odjednom je Pat-Pat ugledala brod sa crvenim jedrima i znala je da to nije dobar znak. To je bio gusarski brod a pas Đip je osijetio da su to jako, jako zli ljudi i da ih je šestero. Doktor je rekao Đipu da mu donese još jedara da idu brže. Ali i s tim jedrima su bili jako spori. Pa je doktor rekao Pat-Pat da pozove lastavice u pomoć. Kad su lastavice došle, rekle su mu da sveže puno konopaca za brod da se one mogu primiti za njega. Kada su se sve primile za konopce, počeli su odmicati gusarskom brodu. Lastavice su se morale odmoriti napornog leta. Došle su do jednog otoka gdje su sakrile brod. Jedan crni štakor je rekao doktoru da je ovaj brod nestabilan za plovidbu. Lastavice su dojurile i rekle su da su gusari na njegovom brodu i ako se požure možda se uspiju ukrcati na gusarski brod. Doktor se složio pa je okupio sve životinje. Svi su se došuljali i sigurno se ukrcali. No Gic-Gic je kihnuo zato jer se najeo vlažne šećerne trske i gusari su ga čuli. Požurili su za njima i zaustavili su ih. Sova Tu-Tu je rekla doktoru da razgovara s vođom gusara i da odugovlači jer će uskoro potonuti brod na kojem se nalazi Ben Ali to jest Berberski zmaj i njegova posada. Gusari su mu rekli da im da patku i prase. Patka Pat-Pat se spremala da poleti a Gic-Gic se preplašio. Odjednom je doktorov brod, na kojem su sada gusari, počeo tonuti. Gusari su ostali plutati a jedan od morskih pasa je pitao doktora za pomoć. Doktor mu je rekao da ih zadrži a on će ostalo napraviti. Kad je morski pas dotjerao Bena, doktor mu reče da ako ne želi postati hrana za morske pse mora se baviti hranjenjem kanarinaca na otoku.
On je sav tužan morao pristati jer nije imao izbora. Doktor je zahvalio morskim psima na pomoći. Pat-Pat je rekla da je podpaluba jako raskošna i da su pronašli neka zaključana vrata. Doktor je sve pogledao i rekao da bi se morali baciti na potragu ključa. Nisu ga nigdje mogli naći. Tu-Tu je čula zvukove i otkrila da je dječak iza vrata i da je tužan. Doktor je rekao da mu dodaju sjekiru. Kad su probili vrata osjetio se grozan miris po rumu. U blagovaonici su popili čaj i pričali o dječakovom ujaku koji je nestao. Doktor je pitao dupine i orlove za njegovog ujaka ali nitko nije znao gdje je. Kad je vjetar počeo puhati sa sjevera Đip nije namirisao burmut Black Rappee, po kojem je ujak mirisao. Doktor je predložio da se prvo malo naspavaju. Opet je pokušao s južnim vjetrom pa s istočnim i napokon kad je zapuhao zapadni vjetar namirisao je burmut. Đip je rekao da se moraju požuriti i doktor je pozvao lastavice. Skakali su po valovima. Prolazio je sat za satom i napokon su pronašli jedan ravan i pusti otok. Đip i doktor se spustiše na otok, i nakon dugog hodanja pronašli su špilju koja je bila jako dugačka. Odjednom su ugledali čovjeka koji je spavao. Đip je pronašao barmut Black Rappee. Doktor je to pokupio a kutija duhana barmuta Black Rappee je bila puna. Čovjek je počeo udarati doktora jer se šibica ugasila i pomislio je da je to Ben Ali. Kad je doktor ponovno upalio šibicu dječakov ujak se ispričao doktoru. Došli su brodom do ujakovog grada. Doktor je ostao kod ujakove sestre, subotu, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je nagradio doktora i Đipa zbog odlobođenja mora od gusara. Doktor je dobio sat s pravim dijamantima na poleđini, a Đip je dobio ogrlicu od samoga zlata. Doktor je krenuo na put prema Puddlebyju. Kad je došao u svoju zemlju, u ciganskim je kolima, zaustavljajući se na seoskim sajmovima i stavljajući plakate za dvoglavu životinju (gurnime-povuciga) iz afričke džungle, naplaćivao ulaz šest penija. Kupio je pomorcu, koji mu je posudio brod za put do Afrike, dva broda i gumenu lutku za bebu. Platio je trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Đip je pokazao umišljenom ovčaru svoju ogrlicu i počeo kopati zemlju u kojoj je davno zakopao kosti. Kad je došla zima doktor je ispred velike vatre pričao priče životinjama. Polinezija, Či-Či i krokodil su se nadali da će se doktor jednoga dana vratiti.  
SARA VARGEC
SARA VARGEC
Autor: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja:
Nekoć davno, na rubu grada Puddleby-on-the-Marsh, u maloj kući s velikim vrtom živio je John Dolittle. On je bio doktor za ljude. Bio je: popularan među ljudima, svi su ga pozdravljali, a psi i djeca su ga pratili gdje god bi išao. Jako je volio životinje. Životinje je držao na neobičnim mjestima u kući, a najdraže su mu bile: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Njegova sestra Sarah Dolittle vodila mu je kućanstvo i često je gunđala zato što su životinje svuda po kući radile veliki nered. 
Jednog dana došla je jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi. Otišla je i više se nikada nije vratila. Čak bi se vozila do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog 10 milja kako bi otišla drugom doktoru.
Nakon toga doktor je imao sve manje ljudskih pacijenata i sve manje novaca, a sve više i više životinja koje je trebalo hraniti. Nakon nekog vremena kad bi ga ljudi vidjeli govorili bi kako je nekada bio poznati liječnik, a danas je siromašan i sav nikakav. 
Jedini pacijent koji mu je još dolazio i to samo na Božić, bio je životinjski mesar, predložio mu je da postane životinjski liječnik. Rekao mu je to zato što dr. Dolittle dobro poznaje životinje i razumije ih.
Papiga Polinezija mu je isto predložila i on je pristao. Naučila ga je životinjski jezik ali polako, riječ po riječ.
Jednog dana došao je konj koji je slabo vidio ali to nitko nije primjećivao i veterinar je mislio da ga boli zglob. Dr. Dolittle ga je razumio i nabavio mu zelene naočale - točno kakve je konj želio. 
To se pročulo po selima i sve životinje su dolazile k doktoru Dolittlu.
U nekoliko godina postao je poznat među svim životinjama po cijelom svijetu.
Nakon nekog vremena u grad je došao cirkus, a s njim i krokodil s jakom zuboboljom. Kad je čuo da je došao u grad gdje živi doktor Dolittle otišao je k njemu i popričao s njim na krokodilskom jeziku. Kad mu je izliječio zubobolju krokodil ga je pitao da li može spavati u ribnjaku. Kad je Sarah vidjela krokodila rekla je doktoru da mora odlučiti između nje i krokodila. Doktor je ipak odlučio da krokodil ostaje i zato je Sarah spakirala svoje stvari i otišla. Uskoro je doktor postao još siromašniji. Tada su se životinje dogovorile da svaka obavlja jedan kućanski posao: majmun Či-Či kuha i popravlja, pas pere podove, patka briše prašinu i pravi krevete, sova Tu-Tu brine o računima, a prase o vrtu. Papiga Polinezija brinula se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom jer je bila najstarija. Svi su se trudili i radili svoje poslove, čak su organizirali i prodaju cvijeća i povrća ali nisu uspjeli zaraditi dovoljno. Te godine snijeg je stigao ranije i brzo je nestalo povrća, a tada su i životinje izgladnjele.
Ta zima je bila jako hladna. Jedne večeri u prosincu dok su sve životinje sjedile u kući, doktor im je čitao priču koju je on napisao na životinjskom jeziku. Odjednom sova Tu-Tu začuje neobičan zvuk sličan trčanju. Majmun Či-Či utrči u kuću i obavijesti doktora da je dobio pismo iz Afrike u kojem je pisalo da su majmuni u Africi jako bolesni. Lastavica je donijela to pismo i doktor ju je smjestio u kuću. Ona mu je ispričala priču o bolesnim majmunima i rekla da moraju hitno otputovati. Ali doktor Dolittle i životinje nisu imale novaca za kartu, pa se doktor sjetio starog znanca koji je bio pomorac, a on mu je izliječio dijete. Idućeg dana uspjeli su iznajmiti brod i samo su tri životinje krenule na put s doktorom. Životinjski mesar se ponudio da ih isprati do broda, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala. Sve životinje,  osim papige Polinezije bile su začuđene smještajem na brodu. Podigli su sidro i putovanje je počelo.
Dugo su jedrili, cijelih šest tjedana i pratili lastavicu koja je letjela ispred broda. Cijelo vrijeme su se zabavljali i nestrpljivo čekali kad će doći u Afriku. Dok su putovali susreli su ribe poletuše koje su ih s veseljem uputile dalje i rekle da imaju još samo pedeset i pet milja do obale Afrike. Nakon toga sreli su i dupine koji su im nabavili luka jer im je baš njega ponestalo. Odjednom podigla se velika oluja s gromovima i munjama, a valovi su bili toliki da se voda prelijevala preko broda. I onda se desilo ono najgore - BUM! Brod se nasukao, a na dnu je nastala velika rupa koja je propuštala vodu. Svi su morali napustiti brod, pa čak i oni koji nisu znali plivati prešli su na kopno preko užeta. Nažalost, brodu više nije bilo pomoći jer ga je more razbilo o kamenje. Doktor Dolittle i životinje sklonili su se u lijepoj, velikoj špilji, visoko na litici.
Drugi dan bili su sretni što su stigli u Afriku, a crni čovjek koji je došao iz šume rekao im je da moraju doći pred kralja, kralja zemlje Jolliginki jer sva zemlja pripada njemu. Nakon nekog vremena što su hodali kroz šumu odjednom su ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude, sinom kraljevićom Bumpom. Kad je doktor stigao do kralja on ga je pitao čime se bavi, a doktor mu je ispričao zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne može samo tako hodati kroz njegovu zemlju i objasnio da je prije puno godina došao neki bijeli čovjek i kralj je prema njemu bio jako ljubazan, a bijeli čovjek ga je prevario i uzeo zlato i slonovaču pa pobjegao preko noći svojim brodom. Zato ih je kralj zatvorio u najčvršću tamnicu s malim prozorčićem. Ipak papiga Polinezija se uspjela provući kroz rešetke i uvući kroz prozor koji je bio razbijen teniskom lopticom. Taj prozor je bio od kraljeve sobe. Papiga Polinezija probudila je kralja i glumila da je doktor Dolittle i rekla da ako podigne mali prst svi vojnici će dobiti ospice. Kralj se prestrašio i rekao vojnicima da odmah otvore vrata tamnice. A kad je došla njegova žena rekla mu je da je vidjela papigu kako leti kroz prozor i kralj je potrčao da ih zaustavi ali bilo je prekasno.
Doktora Dolittla I životinje sakrio je majmun Či-Či, pa kad je bilo sigurno krenuli su prema zemlji majmuna. Prije nego su došli tamo dostigli su ih kraljevi vojnici. Zemlja majmuna nalazila se na drugoj strani otoka I morali su nekako prijeći. Majmuni su tada napravili majmunski most I doktor Dolittle je bio prvi čovjek koji je vidio majmunski most uživo.
Konačno su došli u zemlju majmuna, izliječili su sve majmune ali im je trebala i pomoć ostalih životinja. Ali ostale životinje nisu to htjele pa se doktor posvađao s kraljem lavom. Kad je lav došao kući, lavica mu je rekla da je mali lavić bolestan, a kad je čula da se posvađao s jedinim doktorom koji razumije životinje jako se naljutila i natjerala ga da se ispriča doktoru. Tako je doktor dobio pomoć životinja, a lavić je ozdravio.
Doktor Dolittle rekao je životinjama da se mora vratiti natrag kući, a majmuni to nisu htjeli. Kad je doktor rekao da ipak mora otići majmuni su odlučili za zahvalu pokloniti nešto što ne postoji kod njega doma. Nakon rasprave odlučili su mu pokloniti životinju gurnime-povuciga. No tu je životinju bilo teško uhvatiti jer je bila jako sramežljiva. Dugo su je majmuni lovili, a kad su je ulovili dugo su je nagovarali da pristane ići s doktorom Dolittleom. Gurnime-povuciga je na kraju pristala zato što joj se svidio doktor. I tako je doktor krenuo na put sa svim životinjama. 
Na putu prema obali ulovili su ih vojnici jer su se izgubili. Na sreću ponovno je papiga Polinezija pronašla rješenje jer je slučajno čula kraljevića kako želi imati bijelu boju kože jer ga niti jedna djevojka koja se njemu sviđa ne želi. Doktor je izmješao neke napitke koje je dao kraljeviću, a on im je zauzvrat dao brod s kojim mogu otići kući. 
Konačno je doktor zaplovio prema kući, ovaj put bez papige Polinezije, majmuna Či-Či i krokodila koji su ostali jer je Afrika ipak njihov pravi dom.
Na putu su ih presreli Berberski gusari koji su ih htjeli opljačkati ali su im pomogle lastavice koje su brod odvele na sigurno do jednog otoka.
Kad su se iskrcali da se malo odmore štakori su pobjegli s broda i rekli doktoru da je brod loš i da će se potopiti. Za to vrijeme stigli su i gusari koji su se ukrcali na prazan doktorov brod, a doktor i životinje brzo su se ukrcali na gusarski brod. Gusari su mislili da će ipak spriječiti doktora da ode ali brod je brzo potonuo i svi su se gusari našli u vodi zajedno s morskim psima. Doktor je zaprijetio gusarima da će ih morski psi pojesti ako ne prestanu biti gusari i da moraju biti seljaci na otoku koji hrane lastavice. 
Na brodu su našli puno vrijednih stvari i pronašli malenog dječaka koji je bio zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



PŠ
PŠ
Prvo poglavlje: Puddleb

Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo 
Đip Đip Dab-Dab Dab-

Đip
Đip
Dab-Dab
Dab-Dab
Đip Đip Dab-Dab Dab-

Đip
Đip
Dab-Dab
Dab-Dab
Not


Not
📎 Photo
LEON NOVAKOVIĆ
LEON NOVAKOVIĆ
Priča o doktoru Dolittleu                                               
 Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                        
 Glavni lik: John Dolittle                                                
 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod, paluba, pramac, hrid, tunel, malena prostorija s kamenim zidovima, mali ribarski grad, ribarova kuća, obor, cirkus.
Prvo poglavlje: Puddleby : nekoć davno, prije mnogo godina, živio je jedan doktor, a ime mu je bilo Dolittle – John Dolittle, dr. med. Ovo "dr. med." znači da je bio pravi doktor i da je svašta znao.

Živio je on u malom gradu koji se zove Puddleby-on-the-Marsh1. Svi su ga stanovnici, mladi i stari, dobro poznavali iz viđenja. I kad god bi šetao ulicom sa svojim visokim šeširom, svi bi rekli: "Evo doktora! – On je pametan čovjek." A psi i djeca bi dotrčali i slijedili ga, čak su i vrane koje žive na crkvenom tornju grakale i klimale glavama.

Kuća na rubu grada u kojoj je živio bila je prilično mala, ali je njegov vrt bio jako velik i imao je široki travnjak i kamene klupe nad kojima su se nadvile tužne vrbe. Njegova sestra, Sarah Dolittle, vodila mu je kućanstvo, ali se za vrt brinuo doktor sam.

Jako je volio životinje i imao je mnogo vrsta kućnih ljubimaca. Osim zlatnih ribica u ribnjaku na dnu vrta, imao je zečeve u smočnici, bijele miševe u svome klaviru, vjevericu u ormaru za rublje i ježa u podrumu. Imao je i kravu s teletom, te starog hromog konja od dvadeset i pet godina – i kokoši i golubove i dva janjeta i mnoge druge životinje. Ali najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.

Njegova sestra često je gunđala zbog svih tih životinja i govorila da je zbog njih kuća neuredna. I jednoga dana se dogodilo da je k doktoru došla jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi, nakon čega mu se nikad više nije vratila, nego se svake nedjelje vozila čak do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog deset milja, kako bi otišla drugom doktoru.

Njegova sestra Sarah Dolittle došla mu je tada i rekla:

"Johne, kako ti misliš da ti bolesnici dolaze kada držiš sve te životinje u kući? Krasan je to liječnik kojemu je stan pun ježeva i miševa! To je već četvrta osoba koju su ove životinje otjerale. Squire, Jenkins i Parson su rekli da nikad više neće doći ni blizu tvojoj kući – ma koliko bolesni bili. Svakog dana smo sve siromašniji. Ako ovako nastaviš, nitko od boljeg svijeta neće te htjeti za doktora."

"Ali ja volim životinje više od tog 'boljeg svijeta'", reče doktor.

"Ti si smiješan", reče njegova sestra i izađe iz sobe.

I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi koji su mu dolazili bilo je sve manje i manje. Sve dok konačno nije ostao više nitko – osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. Ali životinjski mesar nije bio baš bogat i razbolijevao se samo jednom godišnje – u vrijeme Božića, kada bi doktoru dao šest penija za bočicu lijeka.

Od šest penija godišnje ne može se živjeti – nije se moglo čak ni tada, u ta davna vremena, pa da doktor nije imao nešto ušteđenog novca u svojoj kasici, nitko ne zna što bi se bilo dogodilo.

No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti. A ušteđenog novca bilo je sve manje i manje.

Onda je prodao svoj klavir, a miševe preselio u ladicu komode. Ali je i novac kojega je za to dobio počeo nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te je bivao sve siromašniji i siromašniji.

I sada, kada bi hodao ulicom sa svojim visokim šeširom, ljudi bi rekli jedan drugome: "Evo doktora Johna Dolittlea! Nekada je bio najbolji liječnik jugozapadne Engleske2 – a pogledaj ga sada – nema ništa novaca, a čarape su mu pune rupa!"

Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu – isto onako kako su to činili dok je bio bogat.

 



 

I nikad mu se više nije vratila.
Drugo poglavlje: Životinjski jeziko se jednoga dana dogodilo da je doktor sjedio u svojoj kuhinji i razgovarao s životinjskim mesarom, koji mu je došao zbog boli u trbuhu.

"Zašto ne prestaneš biti liječnik za ljude i ne postaneš liječnik za životinje?", upita životinjski mesar.

Papiga Polinezija je sjedila na prozoru i gledala kišu i pjevala samoj sebi neku mornarsku pjesmu. Prestala je pjevati i počela slušati.

"Vidiš, doktore", nastavio je životinjski mesar, "ti znaš sve o životinjama – više nego što znaju ovdašnji veterinari. Ta knjiga koju si napisao – o mačkama – izvrsna je! Ja ne znam ni čitati ni pisati – a da znam, možda bih i ja napisao neke knjige. Ali moja žena, Theodosia, ona je učena, zbilja jest. I ona mi je pročitala tvoju knjigu. I izvrsna je – to je sve što se ima za reći – izvrsna. Kao da si ti sâm neki mačak. Poznaješ način na koji mačke razmišljaju. I slušaj: liječeći životinje možeš zaraditi mnogo novca. Znaš li to? Vidiš, ja bih sve stare žene koje imaju bolesne mačke ili pse slao tebi. A ako se ne bi dovoljno često razbolijevali, mogao bih nešto staviti u meso koje im prodajem da se razbole, shvaćaš?"

"O, ne", reče brzo doktor. "To ne smiješ raditi. To ne bi bilo dobro."

"O, nisam mislio da se zapravo razbole", odgovori životinjski mesar. "Samo malo nečega da se malo skutre, to sam mislio. Ali kako kažeš, možda to baš i nije u redu prema životinjama. No one će se svejedno razbolijevati, jer im stare žene uvijek daju previše jesti. I gledaj, svi seljaci u okolici koji imaju hrome konje i slabe janjce – oni bi dolazili. Budi doktor za životinje!"

Kada je životinjski mesar otišao, papiga je doletjela s prozora na doktorov stol i rekla:

"Taj čovjek pametno govori. TO bi ti trebao raditi. Biti doktor za životinje! Okaniti se glupih ljudi – jer oni nemaju dovoljno mozga da shvate kako si ti najbolji doktor na svijetu. Umjesto toga, brini se za životinje – ONE će brzo to otkriti. Budi doktor za životinje!"

"O, pa ima previše doktora za životinje", rekao je John Dolittle, stavljajući lonce s cvijećem vani na prozorsku dasku da bi uhvatili malo kiše.

"Da, ima ih previše", reče Polinezija. "Ali nitko od njih uopće nije dobar. Slušaj sada, doktore – nešto ću ti reći. Znaš li da životinje mogu govoriti?"

"Znam da papige mogu govoriti", reče doktor.

"O, mi papige govorimo dva jezika – ljudski jezik i ptičji jezik", reče ponosno Polinezija. "Ako kažem 'Polly želi kreker', ti me razumiješ. Ali slušaj ovo: Ka-ka oi-i, fi-fi?"

"Bože dragi!", poviče doktor. "Što to znači?"

"To znači: 'Je li se kaša već ugrijala?', na ptičjem jeziku."

"Da? Nemoj mi reći!", reče doktor. "Nikad nisi tako sa mnom razgovarala."

"Čemu bi to služilo?", reče Polinezija, brišući mrvice od krekera sa svog lijevog krila. "Ne bi me razumio da jesam."

"Kaži mi još toga", reče doktor, sav uzbuđen, te otrči do ladice kuhinjskog ormara i vrati se s bilježnicom u koju je zapisivao kućne izdatke i olovkom. "Ali nemoj prebrzo – pa ću zapisivati. Ovo je zanimljivo – jako zanimljivo – nešto posve novo. Nauči me najprije ptičju abecedu – ali polako."

I tako je doktor doznao da životinje imaju svoj jezik i da mogu međusobno razgovarati. I cijelo to popodne, dok je vani kišilo, Polinezija je sjedila na kuhinjskom stolu i govorila mu ptičje riječi, koje je on zapisivao u bilježnicu.

U vrijeme za čaj, kada je ušao pas Đip, papiga reče doktoru: "Vidiš, ON s tobom razgovara."

"Meni se činilo kao da se češe po uhu", reče doktor.

"Ali životinje ne govore uvijek samo ustima", reče papiga visokim glasom, podižući obrve. "One govore ušima, nogama, repovima – svime. Nekad jednostavno ne žele stvarati buku. Vidiš li kako on sada trza jednom stranom nosa?"

"Što to znači?", upita doktor.

"To znači: 'Zar ne vidiš da je prestala kiša?'", odgovori Polinezija. "Postavio ti je pitanje. Psi skoro uvijek za postavljanje pitanja koriste nos."

Nakon nekog vremena, uz papiginu pomoć, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude.

Čim je mesar svima ispričao da će John Dolittle postati životinjski doktor, stare su mu gospođe počele dovoditi svoje ljubimce mopsove i pudlice koje su se prejele kolača, a seljaci su putovali mnogo milja da bi mu doveli svoje bolesne krave i ovce.

Jednoga dana doveli su mu jednog teglećeg konja. Jadnik je bio presretan što je našao čovjeka koji zna govoriti konjski jezik.

"Znaš, doktore", rekao je konj, "veterinar s druge strane brda ništa ne zna. Liječi me već šest tjedana – zglob! A ja trebam NAOČALE! Oslijepit ću na jedno oko. Nema razloga zašto konji ne bi mogli nositi naočale, iste kao ljudi. Ali taj glupi čovjek s druge strane brda nikad mi nije ni pogledao oči. Samo mi je davao neke velike tablete. Pokušao sam mu to reći, ali on ne razumije ni jedne riječi konjskog jezika. Ono što mi treba su naočale!"

"Naravno, naravno", reče doktor. "Odmah ću ti ih dati."

"Htio bih par poput tvojih", reče konj, "ali zelene. Tako da mi štite oči od sunca dok vučem plug po polju od pedeset jutara."

"Dakako", reče doktor. "Zelene ćeš i dobiti."

"Znate, problem je, gospodine", reče tegleći konj dok je doktor otvarao vanjska vrata da bi ga ispratio, "problem je što SVATKO misli da može liječiti životinje – samo zato što se životinje ne žale. A zapravo, da bi se bilo dobar doktor za životinje, trebaš biti baš pametan čovjek, pametniji nego doktor za ljude. Sin moga seljaka misli da zna sve o konjima. Da ga samo vidiš – lice mu je toliko debelo da izgleda kao da nema očiju, a mozga ima kao krumpirova zlatica. Prošli tjedan mi je pokušao staviti oblog od gorušice."

"Gdje ti ga je stavio?", upita doktor.

"O, nije ga nigdje stavio – na mene", reče konj. "Samo je pokušao. Ritnuo sam ga tako da je odletio u baru s patkama."

"Daj, daj!", reče doktor.

"Ja sam u pravilu prilično mirno stvorenje", reče konj, "vrlo strpljiv s ljudima, ne izazivam nevolje. Ali to što mi je taj veterinar dao krivi lijek bilo je malo previše. A kada se taj rumeni klipan počeo sa mnom majmunirati, više to nisam mogao podnijeti."

"Jesi li jako ozlijedio dječaka?", upita doktor.

"O, ne", reče konj. "Udario sam ga na pravom mjestu. Veterinar se sada brine – o njemu. Kada će moje naočale biti gotove?"

"Imat ću ih drugi tjedan", reče doktor. "Dođi opet u utorak. Doviđenja!"

 



 

... i vidio je dobro kao i prije.

 

 

John Dolittle je potom nabavio lijepi, veliki par zelenih naočala, a tegleći konj je prestao gubiti vid na jednom oku i vidio je dobro kao i prije.

I uskoro je u kraju oko Puddlebyja postalo uobičajeno vidjeti seoske životinje s naočalama, a slijepi konj je postao nepoznata pojava.

A tako je bilo i sa svim drugim životinjama koje su mu dovodili. Čim bi vidjele da on govori njihov jezik, rekle bi mu gdje ih boli i kako se točno osjećaju, pa je, naravno, njemu bilo lako liječiti ih.

Sve su te životinje, kad su se vratile kući, rekle svojoj braći i prijateljima da u maloj kući s velikim vrtom postoji doktor koji je ZBILJA doktor. I kad god bi se neki od tih stvorova razbolio – ne samo konji i krave i psi – nego i sva mala stvorenja koja se mogu vidjeti na poljima, kao što su poljski miševi i voluharice, jazavci i šišmiši, došli bi odmah do njegove kuće na rubu grada, pa je njegov veliki vrt bio skoro uvijek natrpan životinjama koje su ga željele vidjeti.

 



 

... došli bi odmah do njegove kuće na rubu grada...

 

 

Bilo ih je toliko da je morao postaviti posebna vrata za različite vrste. Na prednjim je vratima napisao "KONJI", na bočnim vratima "KRAVE", na kuhinjskim vratima "OVCE". Svaka je vrsta životinja imala posebna vrata – čak su i miševi imali malu rupu u podrumu, gdje su strpljivo čekali u redu da ih doktor obiđe.

I tako, u nekoliko godina, svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo je za dr. Johna Dolittlea. A ptice koje su zimi letjele u druge zemlje pričale su životinjama u stranim zemljama o izvanrednom doktoru iz mjesta Puddleby-on-the-Marsh, koji razumije njihov jezik i pomaže im u nevolji. Tako je postao slavan među životinjama – po cijelom svijetu – poznatiji nego što je bio među ljudima jugozapada. I bio je sretan i jako zadovoljan svojim životom.

Jednog popodneva, dok je doktor bio zauzet pisanjem u svoju bilježnicu, Polinezija je sjela na prozor – kako je to skoro uvijek radila – i gledala kako vjetar raznosi lišće po vrtu. Odjednom se glasno nasmijala.

"Što je, Polinezija?", upita je doktor podigavši glavu s bilježnice.

"Baš razmišljam...", reče papiga i nastavi gledati lišće.

"Što razmišljaš?"

"Razmišljam o ljudima", reče Polinezija. "Zlo mi je od ljudi. Oni misle da su tako divni. Svijet postoji već tisućama godina, zar ne? A jedino što su ljudi naučili od životinjskog jezika je to da pas kada maše repom, kaže 'Sretan sam!' – Smiješno je to, nije li? Ti si prvi čovjek koji govori kao mi. O, nekad me ljudi strašno ljute – toliko se napuhuju kad govore o 'nijemim životinjama'. Nijemim? – Uh! Kako to da sam onda poznavala jednu aru koja je znala reći 'Dobro jutro' na sedam različitih jezika, a da niti ne otvori usta! Znala je sve jezike – čak i grčki. Kupio ju je jedan stari profesor sijede brade. Ali nije dugo kod njega ostala. Rekla je da starac ne govori pravilno grčki i da ga ne može slušati kako krivo podučava taj jezik. Često se pitam što se s njom dogodilo. Ta je ptica znala više o zemljopisu nego što će ljudi ikada znati. – Ljudi, Bože! Pretpostavljam da ako ljudi ikad nauče letjeti – kao najobičniji poljski vrabac – tom napuhivanju neće biti kraja!"

"Ti si pametna stara ptica", reče doktor. "Koliko godina zapravo imaš? Znam da papige i slonovi ponekad žive jako, jako dugo."

"Nisam posve sigurna u svoju starost", reče Polinezija. "Imam ili sto osamdeset i tri ili sto osamdeset i dvije godine. Ali znam da se, kada sam došla ovamo iz Afrike, kralj Charles3 još uvijek skrivao u hrastu – jer sam ga tamo vidjela. Bio je nasmrt prestrašen."
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem li uskoro je doktor ponovno počeo zarađivati, a njegova sestra Sarah je kupila novu haljinu i bila jako sretna. Neke životinje koje su mu dolazile bile su toliko bolesne da su u doktorovoj kući morale ostati tjedan dana. A kada bi se počele oporavljati, izležavale bi se na ležaljkama na travnjaku.

Često niti nakon što bi ozdravile nisu htjele otići – toliko im se sviđao doktor i njegova kuća. A on nikad nije imao srca odbiti ih kada bi ga pitale mogu li ostati kod njega. Tako je imao sve više i više kućnih ljubimaca.

 



 

... izležavale bi se na ležaljkama na travnjaku.

 

 

Jednom, dok je sjedio na zidu svog vrta, pušeći lulu u predvečerje, naišao je jedan talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmunova ogrlica preuska i da je prljav i nesretan. Pa je uzeo majmuna od Talijana, dao čovjeku jedan šiling i rekao mu da ode. Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna. Ali doktor mu je rekao da će ga udariti po nosu ako ne ode. John Dolittle je bio snažan čovjek, iako nije bio jako visok. Talijan je onda otišao govoreći proste riječi, a majmun je ostao s doktorom Dolittleom i pronašao dobar dom. Druge su ga životinje u kući prozvale "Či-Či" – što je česta riječ u majmunskom jeziku, a znači "đumbir".

Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus, krokodil koji je imao gadnu zubobolju pobjegne noću i dođe u doktorov vrt. Doktor je s njime porazgovarao jezikom krokodila, uveo ga u kuću i popravio mu zube. Ali kada je krokodil vidio koliko je to lijepa kuća – s različitim mjestima za različite vrste životinja – i on je htio živjeti s doktorom. Pitao je može li spavati u ribnjaku na dnu vrta, ako obeća da neće jesti ribe. Kad su ljudi iz cirkusa došli po njega tako je podivljao i poludio da su oni uplašeni pobjegli. Ali prema svima u kući bio je uvijek umiljat poput mačeta.

Ali sada su se stare gospođe počele bojati slati svoje psiće doktoru Dolittleu, zbog krokodila, a seljaci nisu vjerovali da im neće pojesti janjad i bolesnu telad koju su doveli na liječenje. Zato je doktor otišao do krokodila i rekao mu da se mora vratiti u svoj cirkus. Ali on je lio takve suze i toliko preklinjao da mu dopusti da ostane, da ga doktor nije imao srca odbiti.

Nakon toga je doktorova sestra došla i rekla: "Johne, moraš otjerati to stvorenje. Seljaci i starice boje se poslati ti svoje životinje – baš sada kada smo opet počeli bolje živjeti. Sada ćemo se posve upropastiti. Ovo je zadnja slamka. Neću ti više biti domaćica ako ne otpremiš tog aligatora."

"To nije aligator", reče doktor, "to je krokodil."

"Ne zanima me kako ga zoveš", reče sestra. "Takvog ružnog stvora nije lijepo imati pod krevetom. Neću ga u kući."

"Ali obećao mi je", odgovori doktor, "da neće nikoga ugristi. On ne voli cirkus, a ja nemam novca da ga pošaljem natrag u Afriku, odakle dolazi. On gleda svoja posla i općenito govoreći jako se lijepo ponaša. Nemoj raditi takvu graju."

"Kažem ti da ga NE ŽELIM", reče Sarah. "Jede linoleum. Ako ga ne otpremiš ovaj čas, ja ću – ja ću otići i udati se!"

"U redu", reče doktor, "idi i udaj se. Ja tu ništa ne mogu." I skine šešir i ode vani u vrt.

I tako je Sarah Dolittle spakirala svoje stvari i otišla, a doktor je ostao posve sam sa svojom životinjskom obitelji.

 



 

"U redu", reče doktor, "idi i udaj se."

 

 

I vrlo uskoro bio je siromašniji nego ikada prije. Sa svim tim ustima koja je trebalo hraniti – a i brinuti se o kući, a i nitko nije radio popravke, a i nikakav novac kojim bi se platili mesarovi računi nije pristizao – stvari su se počele činiti jako teškima. Ali doktor se uopće nije zabrinjavao.

"Novac je muka", običavao je reći. "Svima bi nam bilo bolje da nikada nije izmišljen. Čemu služi novac, dokle god smo sretni?"

 



 

Jedne večeri, dok je doktor spavao u svojem naslonjaču...

 

 

Ali uskoro su se počele zabrinjavati – životinje. Jedne večeri, dok je doktor spavao u svojem naslonjaču ispred kuhinjske peći, počele su šaptom o tome između sebe raspravljati. I sova Tu-Tu, koja je bila dobra u matematici, izračuna da je ostalo novca samo onoliko koliko treba za tjedan dana – ako svi budu jeli samo jedan obrok dnevno i ništa drugo.

Papiga tada reče: "Mislim da bismo svi mi morali početi obavljati kućanske poslove. To je najmanje što možemo učiniti. Na koncu, starac je ovako sam i ovako siromašan zbog nas."

I tako su se dogovorili da majmun Či-Či kuha i popravlja, da pas pere podove, da patka briše prašinu i pravi krevete, da sova Tu-Tu brine o računima, a da prase brine o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom, jer je bila najstarija.

Naravno, ispočetka su svima novi poslovi bili teški – svima osim Či-Čiju, koji je imao ruke i mogao je raditi stvari kao ljudi. Ali uskoro su se navikli i bilo im je jako smiješno gledati psa Đipa kako briše pod repom, krpom koju je za njega privezao kao za metlu. Nakon nekog vremena poslove su počeli raditi toliko dobro da je doktor rekao da njegova kuća nikad nije bila tako uredna i čista.

I tako su stvari neko vrijeme bile u redu; ali bilo im je teško bez novca.

Životinje su onda napravile štand s povrćem i cvijećem ispred vrtnih vrata i počele prodavati rotkvice i ruže ljudima koji su prolazili cestom.

Ali i dalje nisu zarađivali dovoljno novca da plate sve račune – a doktor se i dalje nije zabrinjavao. Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je:

"Nema veze. Sve dok kokoši ležu jaja a krava daje mlijeko, možemo praviti omlet i jogurt. I ima dovoljno povrća u vrtu. Do zime je još daleko. Ne galami. U tome i jest bio problem sa Sarah – ona bi galamila. Pitam se kako se Sarah snalazi – odlična žena, na neki način – da, da!"

Ali te godine snijeg je stigao ranije nego inače, pa premda je stari šepavi konj iz šume izvan grada doteglio mnogo drva, tako da mogu imati veliku vatru u kuhinji, većina povrća u vrtu je nestala, a ostatak je prekrio snijeg. I mnoge su životinje bile stvarno gladne.
ČETVRTO POGLAVLJE PORUKA IZ AFRIKEa je zima bila jako hladna. I jedne večeri u prosincu, dok su svi zajedno sjedili oko tople vatre u kuhinji, a doktor im je glasno čitao iz knjiga koje je sam napisao na životinjskom jeziku, sova Tu-Tu odjednom reče: "Ššš! Kakva je to buka vani?"

Svi su osluhnuli i čuli zvuk kao da netko trči. Vrata se tada naglo otvore i unutra uleti majmun Či-Či, posve bez daha.

"Doktore!", vikne, "upravo sam dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest. Svi obolijevaju – i umire ih na stotine. Čuli su za tebe, pa te preklinju da dođeš u Afriku i zaustaviš tu bolest."

"Tko ti je prenio tu poruku?", upita doktor, skidajući naočale i odlažući knjigu.

"Jedna lastavica", reče Či-Či. "Tu je vani, na oluku."

"Uvedi je, neka se ugrije uz vatru", reče doktor. "Mora da je stradala od hladnoće. Laste su odletjele na jug još prije šest tjedana!"

I tako su lastavicu uveli, a bila je sva stisnuta i drhtala je, pa premda se ispočetka malo bojala, ubrzo se ugrijala i sjela na rub otvora kamina i počela pričati.

Kada je završila, doktor reče:

"Rado bih otišao u Afriku – osobito po ovakvom vremenu. Ali bojim se da nemamo dovoljno novca za karte. Dodaj mi kasicu, Či-Či."

I majmun se popne i spusti je s najgornje police ormara.

U njoj nije bilo ništa – ni jednog jedinog novčića!

"Bio sam siguran da su bila dva penija", reče doktor.

"BILA su", reče sova. "Ali potrošio si ih na zvečku za jazavčevu bebu kada su joj počeli rasti zubi."

"Jesam li?", reče doktor, "Jadan ja, jadan ja! Kakva je muka novac, sigurno jest! Pa, nema veze. Možda ću ako odem do primorja moći posuditi neki brod koji će nas odvesti do Afrike. Poznavao sam nekoć jednog pomorca koji mi je doveo svoju bebu s ospicama. Možda će nam on posuditi svoj brod – beba je ozdravila."

I tako, rano sljedećeg jutra doktor ode do morske obale. A kada se vratio, rekao je životinjama da je sve u redu – mornar će im posuditi brod.

Krokodil i majmun i papiga bili su jako sretni i počeli su pjevati, jer idu natrag u Afriku, svoj pravi dom. A doktor reče:

 



 

Bio sam siguran da su bila dva penija.

 

 

"Mogu povesti samo vas troje – i psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic i sovu Tu-Tu. Ostale životinje kao što su puh, vodene voluharice i šišmiši morat će se vratiti u polja na kojima su rođeni i tamo živjeti dok se mi ne vratimo. Ali kako većina njih zimi spava zimski san, to im neće biti teško – a osim toga, za njih ne bi bilo dobro da odu u Afriku."

I tada papiga, koja je već bila na dugim prekomorskim putovanjima, počne govoriti doktoru što sve treba ponijeti sa sobom na brod.

"Moraš imati mnogo mornarskog dvopeka", reče ona, "oni ga zovu 'biškot'. I moraš imati govedinu u konzervi. I sidro."

"Ja bih očekivao da brod ima svoje vlastito sidro", reče doktor.

"Pa, provjeri", reče Polinezija. "Jer ono je jako važno. Ne možeš se zaustaviti ako nemaš sidro. A treba ti i zvono."

"Zbog čega?", upita doktor.

"Da po njemu možeš znati vrijeme", reče papiga. "Odeš i pozvoniš svakih pola sata i onda znaš koliko je sati. Ponesi i mnogo konopa – on je uvijek koristan na putovanjima."

Onda su se počeli pitati gdje da nabave novac kojim će kupiti sve stvari koje im trebaju.

"O, muko moja! Opet novac", poviče doktor. "Zaboga! Jedva čekam da stignemo u Afriku gdje nam novac neće trebati! Pitat ću trgovca može li pričekati svoj novac dok se ne vratim. – Ne, poslat ću mornara da ga to zamoli."

I mornar ode k trgovcu. Uskoro se vrati sa svim stvarima koje su htjeli.

Životinje su se potom spakirale, i nakon što su zatvorili vodu da se cijevi ne zalede i spustili kapke, zatvorili su kuću, a ključ dali starom konju koji je živio u staji. A kada su se uvjerili da u sjeniku ima dovoljno sijena da konju potraje cijelu zimu, odnijeli su svoju prtljagu do obale i ukrcali se na brod.

Tamo je bio životinjski mesar, koji ih je htio ispratiti, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala, jer je rekao da je čuo kako se puding od sala ne može naći u stranim zemljama.

Čim su se ukrcali na brod, praščić Gic-Gic upita gdje su kreveti, jer je bilo četiri sata poslije podne i htio je malo odspavati. I Polinezija ga odvede dolje u unutrašnjost broda, te mu pokaže krevete, postavljene jedan iznad drugoga poput polica za knjige na zidu.

"Hej, to nije krevet!", poviče Gic-Gic. "To je polica!"

"Kreveti su na brodovima uvijek takvi", reče papiga. "To nije polica. Popni se i zaspi. To se inače zove 'banak'."

"Mislim da još neću u krevet", reče Gic-Gic. "Previše sam uzbuđen. Želim ići gore i vidjeti kako isplovljavamo."

"Pa, ovo ti je prvo putovanje", reče Polinezija. "Naviknut ćeš se na takav život nakon nekog vremena." I ode natrag gore po brodskim stepenicama, pjevušeći sama sebi ovu pjesmu:

 

Vidio sam Crno more i Crveno more,
     Bijelo more preplovio;
Otkrio sam Žutu rijeku,
     I u Narančastu rijeku uplovio.
Grenland je opet ostao po krmi,
     Brod sad oceanom modrim jedri.
Umoran sam od svih tih boja, Jane;
     Pa se vraćam tebi.

 

Upravo su trebali krenuti, kada doktor reče da se mora vratiti natrag i pitati mornara kojim putem se ide u Afriku.

Ali lastavica mu reče da je ona bila u toj zemlji mnogo puta i da će im ona pokazati kako da tamo stignu.

I tako je doktor rekao Či-Čiju da podigne sidro – i putovanje je počelo.

 



 

... i putovanje je počelo
PETO POGLAVLJE VELIKO PUTOVANJEprekidno su jedrili i jedrili cijelih šest tjedana, po valovitom moru, slijedeći lastavicu koja je letjela ispred broda kako bi im pokazala put. Noću je nosila malu svjetiljku, kako bi je mogli pratiti i u tami, a ljudi s drugih brodova koji su prolazili govorili su da to svjetlo mora biti zvijezda padalica.

Kako su plovili dalje i dalje prema jugu, postajalo je sve toplije i toplije. Polinezija, Či-Či i krokodil su beskrajno uživali u toplom suncu. Trčali su naokolo smijući se i pogledavali preko ograde broda, da provjere vidi li se već Afrika.

Ali svinja, pas i sova Tu-Tu ništa nisu mogli raditi po ovakvom vremenu nego sjediti na krmi broda u sjeni velike bačve, s isplaženim jezicima, i piti limunadu.

Patka Dab-Dab rashlađivala se tako što bi skočila u more i plivala za brodom. A svako toliko, kada bi joj se vrh glave previše zagrijao, zaronila bi ispod broda i izronila s druge strane. Tako je, osim toga, lovila haringe utorkom i petkom – kada su svi na brodu jeli ribu da bi im govedina duže trajala.

Kada su stigli blizu ekvatora, vidjeli su kako im se približavaju neke ribe poletuše. Ribe su pitale papigu je li to brod doktora Dolittlea. Kada im je rekla da jest, kazale su da im je drago, jer su majmuni u Africi počeli brinuti da neće nikad stići. Polinezija ih je upitala koliko još milja ima, a ribe poletuše su rekle da je do obale Afrike ostalo samo pedeset i pet milja.

Jednom drugom zgodom do njih je došlo cijelo jato dupina, koji su plesali po valovima. I oni su pitali Polineziju je li to brod slavnog doktora. A kada su čuli da jest, pitali su papigu treba li doktoru nešto za put.

A Polinezija reče: "Da. Nestalo nam je luka."

"Nedaleko odavde je jedan otok", rekoše dupini, "na kojemu raste divlji luk, visok i jak. Samo nastavite pravo – mi ćemo uzeti nešto luka i dobaciti vam ga."

I Dupini odlete preko mora. Vrlo uskoro papiga ih ponovno ugleda kako dolaze odostraga, vukući luk kroz valove u velikim mrežama koje su napravili od morske trave.

Sljedeće večeri, kada je sunce zalazilo, doktor reče:

"Daj mi dalekozor, Či-Či. Naše putovanje je skoro gotovo. Vrlo uskoro trebali bismo ugledati obale Afrike."

I naravno, nakon oko pola sata, mislili su da ispred sebe vide nešto što bi moglo biti kopno. Ali postajalo je sve tamnije i tamnije, pa nisu mogli biti sigurni. Tada se podigla velika oluja, s gromovima i munjama. Vjetar je hukao, kiša je padala u slapovima, a valovi su bili toliko veliki da su se prelijevali skroz preko broda.

Odjednom se začuo veliki BUM! Brod se zaustavio i nagnuo na jednu stranu.

"Što se dogodilo?" upita doktor, penjući se iz potpalublja.

"Nisam sigurna", reče papiga, "ali mislim da smo se nasukali. Reci patki da izađe i pogleda."

I tako je Dab-Dab zaronila ispod valova. A kada je izronila, reče da su udarili u stijenu, da je na dnu broda velika rupa, da voda kroz nju prodire i da će ubrzo potonuti.

"Mora da smo udarili u Afriku", reče doktor. "Jao meni, jao meni! – Pa, morat ćemo svi doplivati do kopna."

Ali Či-Či i Gic-Gic nisu znali plivati!

"Donesi konop!", reče Polinezija. "Rekla sam ti da će biti koristan. Gdje je ta patka? Dođi, Dab-Dab. Uhvati ovaj kraj konopa, odleti do obale i priveži ga za palmu, a mi ćemo drugi kraj konopa držati ovdje na brodu. Onda će se oni koji ne znaju plivati moći popeti uz konop dok ne stignu do kopna. Mornari to zovu 'konop za spašavanje'."

 



 

Mora da smo udarili u Afriku.

 

 

I tako su svi sigurno stigli na obalu – neki plivajući, neki leteći, a oni koji su puzali po konopu donijeli su sa sobom i doktorov kovčeg i torbu.

Ali brod više nije bio ni za što – s velikom rupom na dnu. Podivljalo more ga je tada razbilo u komadiće o stijene, a komadi drveta su plivali naokolo.

Potom su se svi sklonili u lijepoj velikoj špilji koju su pronašli, visoko na litici, dok oluja nije prestala.

Kada je sljedećega jutra izašlo sunce, spustili su se na pješčanu plažu da se osuše.

"Dobra stara Afrika!", uzdahne Polinezija. "Lijepo se vratiti. Kad samo pomislim – sutra će biti već sto šezdeset i devet godina otkako ovdje nisam bila! A ništa se nimalo nije promijenilo! Iste palme, ista crvena zemlja, isti crni mravi! Nigdje nije kao doma!"

A drugi su opazili da su joj se u očima pojavile suze – bila je toliko sretna što opet vidi svoju zemlju.

Doktoru je tada počeo nedostajati njegov visoki šešir, jer ga je oluja otpuhala u more. Dab-Dab ga ode potražiti. I ugleda ga kako, daleko od obale, pliva poput broda igračke.

Kada je odletjela da ga donese, u njemu nađe jednog od bijelih miševa, jako uplašenog.

"Što ti ovdje radiš?", upita patka. "Rekli smo ti da ostaneš u Puddlebyju."

"Nisam htio ostati", reče miš. "Htio sam vidjeti kakva je Afrika – ovdje imam rođake. Pa sam se sakrio u prtljazi i unijeli ste me na brod skupa s biškotom. Kada je brod potonuo strašno sam se uplašio – jer ja ne mogu dugo plivati. Plivao sam koliko sam mogao, ali sam se ubrzo posve iscrpio i mislio da ću potonuti. A onda, baš u tom času, do mene je doplutao starčev šešir, pa sam se popeo u njega jer se nisam htio utopiti."

Patka uzme šešir s mišem i odnese ga doktoru na obalu. Svi su se okupili kako bi pogledali.

"To mornari zovu 'slijepi putnik'", reče papiga.

 



 

... pa sam se popeo u njega jer se nisam htio utopiti.

 

 

Dok su tražili neko zgodno mjesto u kovčegu gdje bi bijeli miš mogao udobno putovati, majmun Či-Či iznenada reče:

"Ššš! Čujem korake u džungli!"

Svi su prestali govoriti i slušali. Uskoro je iz šume izašao crni čovjek i pitao ih što tu rade.

"Ja se zovem doktor John Dolittle", reče doktor. "Zamolili su me da dođem u Afriku i izliječim majmune koji su bolesni."

"Svi morate doći pred kralja", reče crni čovjek.

"Kojeg kralja?", upita doktor koji nije htio gubiti vrijeme.

"Kralja zemlje Jolliginki", reče čovjek. "Sva ova zemlja pripada njemu, a svi stranci moraju doći pred njega. Za mnom!"

I tako su pokupili svoju prtljagu i krenuli, prateći crnca kroz džunglu
ŠESTO POGLAVLJE POLENZI I KRALJakon što su neko vrijeme hodali kroz gustu šumu, stigli su do iskrčene čistine i ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.

Tu je živio kralj sa svojom kraljicom, Ermintrude, i njihovim sinom, kraljevićem Bumpom. Kraljević je otišao pecati losose u rijeci. Ali kralj i kraljica su sjedili pod suncobranom ispred vrata palače. A kraljica Ermintrude je zaspala.

 



 

A kraljica Ermintrude je zaspala.

 

 

Kada je doktor stigao do palače, kralj ga upita čime se bavi, a doktor mu ispriča zašto je došao u Afriku.

"Ne smiješ putovati kroz moju zemlju", reče kralj. "Prije mnogo godina na ove je obale došao jedan bijeli čovjek, a ja sam prema njemu bio jako ljubazan. Ali nakon što je iskopao rupe u zemlji u potrazi za zlatom i nakon što je pobio sve slonove da bi uzeo slonovaču, otišao je potajice svojim brodom – a da nije rekao niti 'hvala'". I zato bijeli čovjek nikad više neće putovati zemljom Jolliginki!"

Kralj se tada okrene prema nekim od crnaca koji su stajali u blizini i reče: "Odvedite ovog liječnika – sa svim njegovim životinjama, i zatvorite ih u moj najčvršći zatvor!"

I šest crnaca odvedu doktora i njegove ljubimce, te ih zatvore u kamenu tamnicu. Tamnica je imala samo jedan mali prozor, visoko na zidu, s rešetkama, a vrata su bila čvrsta i debela.

Tada su se jako rastužili, a praščić Gic-Gic počne plakati. Ali Či-Či reče da će ga pljusnuti ako ne prestane s tom užasnom galamom, pa se utišao.

"Jesmo li svi tu?", upita doktor nakon što se navikao na tamu.

"Da, mislim da jesmo", reče patka i počne ih brojati.

"Gdje je Polinezija?", upita krokodil. "Nije ovdje."

"Jesi li siguran?", reče doktor. "Pogledaj ponovno. Polinezija! Polinezija! Gdje si?"

"Pretpostavljam da je pobjegla", progunđa krokodil. "Pa, to je posve nalik njoj! – Iskrala se u džunglu čim su njezini prijatelji upali u nevolju."

"Nisam ja takva ptica", reče papiga, penjući se iz džepa na skutu doktorovog ogrtača. "Vidiš, ja sam dovoljno malena da se mogu provući kroz rešetke na ovom prozoru, a bojala sam se da bi me, ako me vide, mogli staviti u krletku. Dok je kralj bio zauzet govorancijom, sakrila sam se u doktorov džep – i evo me! To se inače zove 'varka'", reče ona, poravnavajući perje kljunom.

"Milostivi Bože!", poviče doktor. "Imaš sreće što nisam sjeo na tebe."

"Slušajte sada", reče Polinezija. "Večeras, čim se smrkne, provući ću se kroz rešetke na ovom prozoru i odletjeti do palače. A onda – vidjet ćete – brzo ću naći načina da nas kralj pusti iz zatvora."

"O, a što TI možeš učiniti?", reče Gic-Gic, podigavši nos i počevši opet plakati. "Ti si samo ptica!"

"Sasvim točno", reče papiga. "Ali ne zaboravi da, premda sam samo ptica, mogu GOVORITI POPUT ČOVJEKA! – A ja dobro poznajem ovaj narod."

I tako, te noći dok je mjesec sjajio kroz palme, a svi kraljevi ljudi spavali, papiga se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela do palače. Netko je bio razbio prozor ostave teniskom lopticom, pa se Polinezija uvukla kroz rupu u staklu.

Čula je kako kraljević Bumpo hrče u svojoj sobi na kraju palače. Onda se na prstima prišuljala uza stepenice do kraljeve sobe. Otvorila je pažljivo vrata i provirila unutra.

Kraljica je te noći bila na plesu kod svoje rođakinje, ali kralj je bio u krevetu i čvrsto spavao.

Polinezija se ušulja, vrlo tiho, i zavuče se pod krevet.

Potom zakašlje – baš onako kako doktor Dolittle običava kašljati. Polinezija je mogla oponašati bilo koga.

Kralj otvori oči i pospano reče: "Jesi li to ti Ermintrude?" (Pomislio da se to kraljica vratila s plesa.)

Papiga onda opet zakašlje – glasno, poput čovjeka. A kralj sjedne, posve budan, i reče: "Tko je to?"

"Ja sam, doktor Dolittle", reče papiga – baš onako kako bi doktor Dolittle to rekao.

Što radiš u mojoj sobi?", poviče kralj. "Kako se usuđuješ izaći iz zatvora! Gdje si? – Ne vidim te!"

Ali papiga se samo nasmije – dugim, dubokim i veselim smijehom, poput doktora.

"Prestani se smijati i odmah dođi ovamo, da te vidim", reče kralj.

"Glupi kralju!", odgovori Polinezija. "Zar si zaboravio da razgovaraš s doktorom Johnom Dolittleom – najčudesnijim čovjekom na zemlji? Naravno da me ne možeš vidjeti. Učinio sam se nevidljivim. Ništa tu ne mogu napraviti. Sada slušaj: večeras sam te došao upozoriti. Ako meni i mojim životinjama ne dopustiš da prođemo kroz tvoje kraljevstvo, učinit ću da se i ti i svi tvoji ljudi razbolite poput majmuna. Jer ja mogu ozdraviti ljude, ali ih mogu i razboljeti – samo ako podignem mali prst! Pošalji svoje vojnike da smjesta otvore vrata tamnice, ili ćeš dobiti ospice prije nego što se jutarnje sunce pojavi iznad brda zemlje Jolliginki!"

 



 

"Tko je to?"

 

 

Kralj tada počne drhtati i jako se uplaši.

"Doktore", vikne, "bit će kako ti kažeš! Nemoj podignuti svoj mali prst, molim te!" I on iskoči iz kreveta i otrči vojnicima reći da otvore vrata zatvora.

Čim je otišao, Polinezija otpuže dolje i izađe iz palače kroz prozor ostave.

Ali kraljica, koja si je upravo otključavala stražnja vrata, vidje papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. A kada se kralj vratio u krevet, reče mu što je vidjela.

Kralj je tada shvatio da je nasamaren i bio je strahovito ljut. Odmah je odjurio do zatvora.

Ali bilo je prekasno. Vrata su stajala otvorena. Tamnica je bila prazna. Doktor i sve njegove životinje su već otišli.
SEDMO POGLAVLJE MAJMUNSKI MOSTh, kraljica Ermintrude nije nikada u svome životu vidjela svog muža tako bijesnoga kakav je bio te noći. Od bijesa je škripao zubima. Sve je nazivao glupanima. Bacio je svoju četkicu za zube na dvorsku mačku. Trčao je naokolo u svojoj noćnoj košulji i probudio cijelu svoju vojsku, te ih poslao u džunglu da uhvate doktora. Potom je natjerao i sve svoje sluge da krenu u potragu – svoje kuhare i svoje vrtlare i svoga brijača i učitelja kraljevića Bumpa – čak je i kraljicu, koja je bila umorna od plesa u tijesnim cipelama, potjerao da pomogne vojnicima u potrazi.

Cijelo to vrijeme doktor i njegove životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna što su brže mogli.

Gic-Gic se sa svojim kratkim nogama ubrzo umorio, pa ga je doktor morao nositi – što je prilično otežavalo situaciju jer su sa sobom također imali i kovčeg i torbu.

Kralj Jolliginkija je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor bio u nepoznatoj zemlji i nije znao put. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze kroz džunglu – bolje čak i od kraljevih ljudi. I on je odveo doktora i njegove ljubimce sve do najgušćeg dijela šume – mjesta gdje ni jedan čovjek nikada ranije nije kročio – i sakrio ih u veliko šuplje stablo između visokih stijena.

"Bolje da ovdje pričekamo", reče Či-Či, "dok se vojnici ne vrate natrag u krevet. Tada možemo nastaviti prema Zemlji majmuna."

Tamo su ostali cijelu noć.

Često su mogli čuti kako ih kraljevi ljudi traže i razgovaraju u okolnoj džungli. Ali bili su sigurni, jer nitko osim Či-Čija nije znao za to skrovište – čak ni drugi majmuni.

Napokon, kada se kroz debelo lišće počelo pokazivati dnevno svjetlo, čuli su kako kraljica Ermintrude govori vrlo umornim glasom da više nema smisla tražiti – da bi se trebali vratiti i malo naspavati.

Čim su svi vojnici otišli kućama, Či-Či je doktora i životinje izveo iz skrovišta, te su se zaputili prema Zemlji majmuna.

Put do tamo bio je jako dug, a oni su se često umarali – osobito Gic-Gic. No kada bi on počeo plakati, dali bi mu kokosovog mlijeka, koje mu se jako sviđalo.

Uvijek su imali dovoljno hrane i pića, jer su Či-Či i Polinezija poznavali sve različite vrste voća i povrća koje rastu u džungli, i znali su gdje ih se može naći – poput datula i smokvi i kikirikija i đumbira i slatkog krumpira. Limunadu su pravili od soka divljih naranči, zaslađenih medom kojega su uzimali iz pčelinjih gnijezda u šupljim stablima. Što god da je netko zatražio, činilo se da Či-Či i Polinezija mogu to nabaviti – to ili nešto slično. Čak su jednoga dana doktoru nabavili i nešto duhana, kada je potrošio sve što je sa sobom donio, a htio je pušiti.

Noću su spavali u šatorima napravljenim od palminog lišća, na debelim, mekanim krevetima od suhe trave. A nakon nekog vremena naviknuli su se dugo hodati i nisu se više toliko umarali, nego su jako uživali u putovanju.

Ali uvijek bi im bilo drago kada bi pala noć, pa bi stali da se odmore. Doktor bi tada zapalio vatru od suhih grančica i nakon što bi pojeli večeru, sjeli bi oko nje u krug i slušali kako Polinezija pjeva pjesme o moru ili kako Či-Či priča priče o džungli.

A mnoge su priče koje je Či-Či pripovijedao bile jako zanimljive. Jer iako majmuni nisu imali svoje povijesne knjige prije nego što ih je za njih napisao doktor Dolittle, pamtili su sve što se dogodilo tako što su pričali priče svojoj djeci. A Či-Či je pripovijedao o mnogim stvarima o kojima mu je pričala njegova baka – priče iz davnih, davnih davnina, prije Noe i potopa – o danima kada su se ljudi odijevali u medvjeđe kože i živjeli u rupama u stijenama i jeli svoju ovčetinu sirovu, jer još nisu znali što je to kuhanje – jer nikada nisu vidjeli vatru. I pričao im je o velikim mamutima i gušterima dugačkim poput vlaka, koji su lutali planinama u ta vremena, grickajući lišće s krošnji stabala. I često bi se toliko zadubili u slušanje da bi, kada bi on završio priču, ustanovili da se vatra ugasila, pa su morali odjuriti sakupiti još grančica i ponovno je zapaliti.

Kada se kraljeva vojska vratila i rekla kralju da nisu uspjeli pronaći doktora, kralj ih je opet poslao i rekao im da moraju ostati u džungli dokle god ga ne uhvate. I tako su ih, cijelo to vrijeme dok su doktor i njegove životinje hodali prema Zemlji majmuna misleći da su sigurni, kraljevi ljudi i dalje pratili. Da je Či-Či to znao, vjerojatno bi ih opet negdje sakrio. Ali, nije znao.

Jednoga se dana Či-Či popeo na visoku stijenu i pogledao preko krošnji stabala. A kada se spustio, rekao je da su sada već sasvim blizu Zemlje majmuna i da bi trebali uskoro tamo stići.

I naravno, iste te večeri vidjeli su Či-Čijevog rođaka i cijelu gomilu drugih majmuna, koji se još nisu bili razboljeli, kako sjede na stablima uz rub močvare, tražeći ih i čekajući. A kada su vidjeli da je slavni doktor zaista stigao, ti su majmuni počeli raditi takvu ogromnu buku, kličući i ljuljajući lišće i njišući grane kako bi ih pozdravili.

Htjeli su nositi doktorovu torbu i kovčeg i sve što je sa sobom imao – a jedan od većih majmuna čak je nosio i Gic-Gica, koji se opet bio umorio. Potom su dvojica među njima pohitala naprijed kako bi bolesnim majmunima rekli da je veliki doktor napokon došao.

Ali, kraljevi ljudi koji su ih još uvijek slijedili čuli su tu buku koju su vičući stvarali majmuni, pa su konačno doznali gdje je doktor, te ga pohitali uhvatiti.

Veliki majmun koji je nosio Gic-Gica išao je za ostalima polako, te je vidio zapovjednika vojske kako se šunja između drveća. Onda je požurio za doktorom i rekao mu da bježi.

Potom su svi potrčali brže nego ikada u životu. Kraljevi ljudi koji su ih slijedili također su počeli trčati, a zapovjednik je trčao žešće od svih.

Doktor se tada spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato, a zapovjednik je bio siguran da će ga ovaj put uhvatiti.

Ali zapovjednik je imao vrlo duge uši – iako je njegova kosa bila jako kratka. I tako je, kada se bacio naprijed ne bi li ščepao doktora, jedno njegovo uho zapelo za stablo, a ostatak vojske se morao zaustaviti da mu pomogne.

 



 

... kličući i ljuljajući lišće i njišući grane kako bi ih pozdravili.

 

 

Do tada se doktor već uspio pridići, pa su nastavili dalje, trčeći i trčeći. A Či-Či je povikao:

"Uspjet ćemo! Više nije daleko!"

Ali prije nego što su mogli ući u Zemlju majmuna, došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. To je bio kraj kraljevstva Jolliginki, a Zemlja majmuna nalazila se s druge strane – preko rijeke.

Pas Đip pogleda dolje preko ruba strme, strme provalije i reče:

"Bože! Kako ćemo uopće preći preko?"

"O, dragi Bože", reče Gic-Gic. "Kraljevi ljudi su već sasvim blizu – pogledaj ih! Bojim se da će nas opet vratiti u zatvor." I počeo je jecati.

Ali veliki majmun spusti praščića na zemlju i poviče drugim majmunima:

"Momci – most! Brzo! – Napravite most! Imamo samo minutu da ga napravimo. Oslobodili su zapovjednika i on juri poput jelena. Življe! Most! Most!"

Doktor se počne pitati od čega će oni to napraviti most, te se osvrne uokolo da vidi imaju li možda nekakve daske negdje skrivene.

Ali kada je pogledao natrag prema litici, tamo je, viseći preko rijeke, već bio spreman njihov most – napravljen od živih majmuna! Jer dok im je okrenuo leđa, majmuni su – brzinom munje – od sebe samih napravili most, držeći se međusobno za ruke i noge.

I veliki majmun vikne doktoru: "Hodajte preko!" Hodajte preko – svi – brzo!"

Gic-Gic se malo uplašio hodajući po tako uskom mostu na takvoj vrtoglavoj visini iznad rijeke. Ali je prešao u redu, a za njim i svi ostali.

John Dolittle je trebao preći zadnji. I baš kada je skoro stigao do druge strane, kraljevi su ljudi dojurili do ruba litice.

Onda su mahali šakama i bijesno vikali. Jer vidjeli su da su zakasnili. Doktor i sve njegove životinje bili su sigurni u Zemlji majmuna, a most se povukao na drugu stranu.

Či-Či se tada okrene prema doktoru i reče:

"Mnogi veliki istraživači i sjedobradi prirodoslovci proveli su tjedne i tjedne skriveni u džungli čekajući da vide kako majmuni izvode ovaj trik. Ali mi nikad nismo dopustili bijelom čovjeku da to vidi. Ti si prvi koji je vidio slavni 'Majmunski most'."

A doktor se osjećao jako zadovoljnim.

 



 

John Dolittle je trebao preći zadnji.


DEVETO POGLAVLJE VIJEĆE MAJMUNA i-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi. John Dolittle tada reče majmunu da se sada mora vratiti u Puddleby.

Ovime su svi bili jako iznenađeni, jer su mislili da će s njima ostati zauvijek. I te su se večeri svi majmuni okupili u džungli kako bi o tome raspravili.


 
Onda se Veliki Gorila
digne i reče...
 
 Poglavica Čimpanza ustane i reče:
"Zašto taj dobri čovjek odlazi? Nije sretan ovdje s nama?"

Ali nitko mu na to nije znao odgovoriti.

Onda se Veliki Gorila digne i reče:

"Mislim da bi smo svi zajedno trebali otići k njemu i zamoliti ga da ostane. Možda, ako mu napravimo novu kuću i veći krevet, te mu obećamo mnogo majmuna-slugu koji će za njega raditi i život mu učiniti ugodnim – možda tada neće htjeti otići."

Tada ustane Či-Či, a svi drugi počeše šaptati: "Ššš! Gledaj! Či-Či, veliki putnik, želi govoriti!"

A Či-Či reče ostalim majmunima:

"Prijatelji moji, bojim se da nema koristi tražiti od doktora da ostane. On je dužan dosta novca u Puddlebyju i kaže da se mora vratiti i platiti dug."

A majmuni ga upitaju: "Što je to NOVAC?"

Či-Či im tada ispriča da u zemlji bijelih ljudi ništa ne možeš dobiti bez novca. Ništa ne možeš niti ČINITI bez novca – odnosno, život bez novca je gotovo nemoguć.

Neki od njih upitaju: "Što, zar ne možeš čak niti jesti i piti bez plaćanja?"

A Či-Či niječno odmahne glavom. I onda im ispriča da je čak i on, dok je bio sa sviračem vergla, morao djecu prositi novac.

Poglavica Čimpanza se okrene Starješini Orangutanu i reče: "Rođače, ljudi zasigurno jesu čudna stvorenja! Tko bi živio u takvoj zemlji? Milostivi moj bože, kako jadno!"

Či-Či tada reče:

"Kada smo krenuli k vama, nismo imali ni brod s kojim bismo prešli more ni novca da kupimo hranu za putovanje. Tada nam je jedan čovjek posudio nešto biškota, a mi smo mu obećali platiti kad se vratimo. I posudili smo brod od jednog mornara, ali se razbio o stijene kada smo stigli do obala Afrike. Doktor sada kaže da se mora vratiti i nabaviti tom mornaru drugi brod – jer je čovjek siromašan, a brod je bio sve što je imao."

Majmuni su se na neko vrijeme utišali, sjedeći i dalje mirno na tlu i naporno razmišljajući.

Na koncu Najveći Pavijan ustane i reče:

"Mislim da ne bismo smjeli pustiti tog dobrog čovjeka da ode iz naše zemlje a da mu ne damo neki lijepi poklon kojega će sa sobom ponijeti, tako da zna da smo mu zahvalni za sve što je za nas učinio."

A jedan mali, sitni crveni majmun, koji je sjedio na stablu iznad njih, poviče prema dolje:

"I ja to mislim!"

I onda su svi počeli klicati, stvarajući veliku buku: "Da, da! Dajmo mu najljepši poklon kojega je bijeli čovjek ikada dobio!"

Sada su počeli razmišljati i jedan drugoga zapitkivati što bi bila najbolja stvar koju mu mogu dati. I jedan reče: "Pedeset vreća kokosa!" A drugi: "Sto grozdova banana! – Barem neće morati kupovati voće u 'Zemlji gdje se plaća za hranu'!"

Ali Či-Či im reče da bi sve takve stvari bilo teško nositi toliko daleko i da bi istrunule prije nego što bi pojeli i polovicu.

"Ako ga želite usrećiti", reče on, "darujte mu neku životinju. Budite sigurni da će mu to biti drago. Dajte mu neku rijetku životinju kakve nema u menažerijama."

A majmuni ga upitaju: "Što su to MENAŽERIJE?"

Či-Či im je tada objasnio da su menažerije ili zoološki vrtovi mjesta u zemlji bijelog čovjeka gdje se životinje drže u kavezima kako bi ljudi mogli doći i vidjeti ih. A majmuni su bili toliko šokirani da su rekli jedan drugome:

"Ti ljudi su poput nerazumnih mladunaca – glupi i naivni. Ššš! On hoće reći: zatvor!"

Onda su upitali Či-Čija koju bi to rijetku životinju trebali dati doktoru – neku koju bijeli čovjek nikada ranije nije vidio. Načelnik Surlaš upita:

"Imaju li tamo iguanu?"

Ali Či-Či reče: "Da, ima jedna u londonskom zoološkom vrtu."

A drugi upita: "Imaju li okapija?"

Ali Či-Či reče: "Da. U Belgiji, gdje me je moj verglaš kupio prije pet godina, imaju jednog okapija u velikom gradu koji se zove Antwerpen."

A treći upita: "Imaju li gurnime-povuciga?"

Či-Či tada reče: "Ne. Nijedan bijeli čovjek nije nikada vidio gurnime-povuciga. Dajmo mu to!"


DESETO POGLAVLJE NAJRIEĐA OD SVIH ŽIVOTINJAosve sigurno, gurnime-povuciga su danas izumrli. To znači da ih sada više nema. Ali nekoć davno, dok je doktor Dolittle još bio živ, nekoliko ih je još živjelo u najdubljim džunglama Afrike, a čak su i onda bili jako, jako rijetki. Nisu imali repa, nego po jednu glavu na svakom kraju tijela i oštre rogove na svakoj od glava. Bili su jako plahi i strašno ih je teško bilo uloviti. Crni ljudi životinje najčešće love tako da im se prišuljaju iza leđa dok one ne gledaju. Ali to ne možeš napraviti s gurnime-povuciga – jer bez obzira s koje strane mu se približiš, on te uvijek vidi. I zato nikad nisu uhvaćeni i nikad ih se nije moglo vidjeti u zoološkim vrtovima. Iako su mnogi od najvećih lovaca i najpametnijih vlasnika zooloških vrtova potrošili godine i godine tražeći gurnime-povuciga po džunglama po svakakvome vremenu, ni jedan nikada nije uhvaćen. Čak i tada, prije mnogo godina, bila je to jedina životinja na svijetu s dvije glave.

I majmuni su krenuli u lov na tu životinju po šumi. Nakon što su prešli podosta milja, jedan od njih pronađe neobične otiske stopa uz obalu neke rijeke, i oni su znali da jedan gurnime-povuciga mora biti jako blizu tog mjesta.

Potom su krenuli uz riječnu obalu i nakon nekog vremena vidjeli jedno mjesto gdje je trava bila visoka i gusta, pa su pretpostavili da je on tu.

Svi su se uhvatili za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga je čuo kako dolaze i pokušao je svim silama probiti majmunski obruč. Ali nije mogao. Kada je vidio da nema smisla pokušavati pobjeći, sjeo je i čekao da vidi što žele.

Pitali su ga hoće li otići s doktorom Dolittleom i biti izložen u zemlji bijelog čovjeka.

Ali on je odmahnuo objema glavama i rekao: "Naravno da ne!"

Objasnili su mu da ga neće zatvoriti u kavez nego će se o njemu pažljivo brinuti. Rekli su mu i da je doktor vrlo dobar čovjek, ali da nema novca, a da će ljudi platiti da vide dvoglavu životinju pa će se doktor obogatiti i moći platiti za brod kojega je posudio da bi došao u Afriku.

Ali on odgovori: "Ne! Znate koliko sam ja plah – mrzim da me se gleda." I umalo počne plakati.

I onda su ga tri dana pokušavali nagovoriti.

A na kraju trećeg dana on reče da će poći s njima i najprije vidjeti kakav je čovjek taj doktor.

I tako su se majmuni vratili s gurnime-povuciga. A kada su stigli do mjesta na kojemu se nalazila doktorova mala kuća od trave, pokucali su na vrata.

Patka, koja je upravo pakirala kovčeg, reče: "Naprijed!"

A Či-Či ponosno uvede životinju i pokaže je doktoru.

"Što je zaboga to?", upita John Dolittle zureći u neobično stvorenje.

"Bog nas sačuvao!", poviče patka. "Kako se ove dvije glave dogovaraju?"

"Meni se čini da ni jedna nema nimalo pameti", reče pas Đip.

"Ovo je, doktore", reče Či-Či, "gurnime-povuciga, najrjeđa životinja afričke džungle, jedina dvoglava zvijer na svijetu! Odvedi ga sa sobom kući i obogatit ćeš se! Ljudi će plaćati da ga vide."

 



 

"Bog nas sačuvao!", poviče patka. "Kako se ove dvije glave dogovaraju?"

 

 

"Ali ja ne želim novac", reče doktor

"Da, želiš", reče patka Dab-Dab. "Zar si zaboravio kako smo morali navlačiti i potezati da bismo platili račune mesaru u Puddlebyju? A kako ćeš mornaru kupiti novi brod o kojemu si govorio – ako ne budemo imali novca da ga platimo?"

"Mislio sam mu napraviti brod", reče doktor.

"O, budi razuman!", poviče Dab-Dab. "Gdje ćeš nabaviti drvo i čavle s kojima ćeš ga napraviti? – A osim toga, od čega ćemo živjeti? Bit ćemo siromašniji nego ikada kada se vratimo. Či-Či je potpuno u pravu: povedi ovo smiješno stvorenje sa sobom, hajde!"

"Pa, možda ima smisla to što govoriš", promrmlja doktor. "Sigurno će biti lijepi novi kućni ljubimac. Ali želi li... hm – kako se zove? – zaista otići u drugu zemlju?"

"Da, ići ću", reče gurnime-povuciga, koji je odmah vidio, po doktorovom licu, da je on čovjek kojemu se može vjerovati. "Bio si tako dobar prema ovdašnjim životinjama – a majmuni mi kažu da sam ja jedini koji odgovara. Ali moraš mi obećati da ćeš me, ako mi se ne svidi u zemlji bijelog čovjeka, vratiti natrag."

"Da, naravno – sigurno, sigurno", reče doktor. "Oprosti, ali sigurno si u srodstvu s porodicom jelena, zar ne?"

"Da", reče gurnime-povuciga, "s abesinskim gazelama, a i s azijskim divokozama, s majčine strane. Pra-pradjed mog oca bio je zadnji jednorog."

"Jako zanimljivo!", promrmlja doktor i izvadi jednu knjigu iz kovčega kojega je Dab-Dab pakirao, te počne prevrtati stranice. "Da vidimo kaže li Buffon što o tome – "

"Primijetila sam", reče patka, "da govoriš samo s jednima od svojih usta. Može li i druga glava govoriti?"

"O, da", reče gurnime-povuciga. "Ali druga usta mi služe za jedenje – uglavnom. Tako mogu razgovarati dok jedem a da nisam nepristojan. Naš je narod uvijek bio jako pristojan."

Kada je pakiranje bilo gotovo i kada je sve bilo spremno za polazak, majmuni su priredili veliku zabavu za doktora, na koju su došle sve životinje iz džungle. Imali su ananasa i manga i meda i svih mogućih finih stvari za jelo i piće.

Kada su se svi najeli, doktor ustane i reče:

"Prijatelji moji, ja nisam baš vješt u držanju dugih govora nakon jela, kao neki ljudi, a upravo sam se najeo mnogo voća i meda. Ali želim vam reći da sam jako tužan što napuštam vašu lijepu zemlju. Budući da imam mnogo toga za obaviti u zemlji bijelog čovjeka, moram ići. Kada odem, upamtite da nikada ne smijete dopustiti da vam mušice slijeću na hranu prije nego što je pojedete, i ne spavajte na zemlji kada dolaze kiše. Ja – hm, hm – nadam se da ćete svi sretno živjeti!"

Kada je doktor završio govor i sjeo, svi su majmuni dugo pljeskali rukama i jedan drugome govorili: "Neka se u našem narodu dugo pamti da je on sjedio i jeo s nama, ovdje pod stablima. Jer on je sigurno najveći od svih ljudi!"

A Veliki Gorila, koji je u svojim dlakavim rukama imao snagu poput sedam konja, dovuče jednu veliku stijenu do vrha stola i reče:

"Ovaj kamen će za vječna vremena označavati to mjesto."

I sve do danas, u srcu džungle, kamen i dalje tamo stoji. A majke majmunice, kada prolaze šumom sa svojom obitelji, još uvijek pokazuju na njega iz grana i šapću svojoj djeci: "Ššš! Ono tamo je – gledajte – mjesto gdje je dobri bijeli čovjek sjedio i s nama jeo u godini velike bolesti!"

A potom, kada je zabava završila, doktor i njegovi ljubimci krenuše na put prema obali. Svi su majmuni išli s njim sve do ruba svoje zemlje, noseći njegov kovčeg i torbe, kako bi ga ispratili.
JEDANAESTO POGLAVLJE CRNI KRALJEVIĆrzo su stigli do obale rijeke, pa su zastali da se oproste.

To je potrajalo, jer su sve te tisuće majmuna željele Johnu Dolittleu stisnuti ruku.

Potom, kad su doktor i njegovi ljubimci nastavili put sami, Polinezija reče:

"Moramo lagano gaziti i tiho govoriti dok prolazimo kroz zemlju Jolliginki. Ako nas kralj čuje, poslat će svoje vojnike da nas opet uhvate, jer sam sigurna da je još uvijek jako ljut zbog varke koju sam napravila."

"Ja se pitam", reče doktor, "gdje ćemo nabaviti novi brod s kojim ćemo se vratiti kući... Pa dobro, možda ćemo na plaži naći neki brod kojega nitko ne koristi. 'Prvo skoči a onda reci hop!'."

Jednoga dana, dok su prolazili kroz jedan vrlo gusti dio šume, Či-Či ode naprijed kako bi potražio kokosove orahe. A dok ga nije bilo, budući da nisu toliko dobro poznavali staze u džungli, doktor i ostale životinje su se izgubili u dubokoj šumi. Lutali su okolo-naokolo, ali nisu mogli naći put prema obali.

Či-Či se, kada ih nije nigdje mogao pronaći, jako uzruja. Penjao se na visoka stabla i gledao s najviših grana pokušavajući vidjeti doktorov visoki šešir, mahao je i vikao, zvao je sve životinje po imenu. Ali bez uspjeha. Činilo se da su posve nestali.

A oni su se zaista bili posve izgubili. Odlutali su daleko od staze, a džungla je bila tako gusta, s grmljem i biljkama penjačicama i lozom, da su se ponekad jedva mogli micati, a doktor je morao izvaditi svoj džepni nož kako bi mogao krčiti put. Nabasali su na vlažna, močvarna područja, posve su se zapetljali u gusti i debeli slak, izgrebali su se na trnje, a dva su puta skoro izgubili torbu s lijekovima u šipražju koje raste po tlu. Činilo se da njihovim nevoljama nema kraja, jer nikako nisu uspijevali ponovno pronaći stazu.

Napokon, nakon što su se tako potucali mnogo dana, nakon što su pokidali odjeću, a lica posve izblatnjavili, pogreškom su dolutali su do kraljevog vrta. Kraljevi ljudi su odmah istrčali i uhvatili ih.

Ali Polinezija je odletjela na stablo u vrtu, a da je nitko nije vidio, i sakrila se. Doktora i ostale su odveli pred kralja.

"Ha, ha!", vikne kralj. "Opet ste uhvaćeni! Ovaj put nećete pobjeći. Vodite ih sve natrag u zatvor i na vrata stavite dva lokota. Ovaj će bijeli čovjek ostatak svog života ribati moj kuhinjski pod!"

I tako su doktora i njegove ljubimce odveli natrag u zatvor i zaključali ih. A doktoru su rekli da sutra ujutro mora početi ribati kuhinjski pod.

Svi su bili jako nesretni.

"Ovo je strašna muka", reče doktor. "Zbilja se moram vratiti u Puddleby. Onaj siroti mornar će misliti da sam ukrao njegov brod, ako se uskoro ne vratim kući... Pitam se jesu li ove šarke na vratima labave..."

Ali vrata su bila jako čvrsta i čvrsto zaključana. Činilo se da se nikako ne može izaći. Gic-Gic je tada opet počeo plakati.

Sve to vrijeme Polinezija je i dalje sjedila na stablu u vrtu palače. Šutjela je i treptala očima.

To je za Polineziju uvijek bio jako loš znak. Kad god ništa nije govorila i kad je treptala očima, to je značilo da je zbog nečega u nekakvoj nevolji i da razmišlja kako da stvari dovede u red. Ali onaj tko bi Polineziji ili njezinim prijateljima stvarao nevolje skoro bi uvijek kasnije zbog toga požalio.

U tom času je ugledala Či-Čija kako skače s grane na granu, još uvijek u potrazi za doktorom. Kada je Či-Či ugledao nju, došao je na njezino stablo i pitao je što se s njima dogodilo.

"Doktora i sve životinje uhvatili su kraljevi ljudi i ponovno ih zatvorili", šapne Polinezija. "Izgubili smo se u džungli i dolutali smo pogreškom do vrta palače."

"Ali zar ih ti nisi mogla voditi?", upita Či-Či, te počne grditi papigu što je dopustila da se izgube dok je on tražio kokosove orahe.

"Za sve je kriva ona glupa svinja", reče Polinezija. "Stalno je silazio sa staze tražeći korijene đumbira. A ja sam bila zauzeta loveći ga i vraćajući ga, pa sam skrenula lijevo umjesto desno kada smo stigli do močvare. – Ššš! – Gledaj! Kraljević Bumpo dolazi u vrt! Ne smije nas vidjeti. – Ne miči se, što god bilo!"

A tamo je, zasigurno, bio kraljević Bumpo, kraljev sin, koji je otvarao vrtna vrata. Pod rukom je nosio knjigu bajki. Šetao je po šljunčanoj stazi, pjevušeći neku tužnu pjesmicu, dok nije stigao do kamene klupe točno ispod stabla na kojemu su se skrivali papiga i majmun. Onda je legao na klupu i počeo sam sebi čitati bajke.

Či-Či i Polinezija su ga gledali, tiho i bez micanja.

Nakon nekog vremena kraljev sin odloži knjigu i uzdahne umornim uzdahom.

"Da sam barem BIJELI kraljević!", reče on sa sanjivim, dalekim pogledom u očima.

Papiga tada, govoreći tankim, visokim glasom poput djevojčice, glasno reče:

"Bumpo, netko te možda može pretvoriti u bijelog princa!"

Kraljev sin ustane sa stolice i pogleda naokolo.

"Što ja to čujem?", poviče. "Učinilo mi se da je slatka glazba vilinskog srebrenog glasa zazvonila s ove sjenice! Čudno!"

"Vrijedni kraljeviću", reče Polinezija, stojeći jako mirno kako je Bumpo ne bi vidio, "rekao si krilate riječi istine! Jer to sam ja, Tripsitinka, kraljica vila, koja ti govorim. Krijem se u ružinom pupoljku."

"O, reci mi, kraljice vila", poviče Bumpo stisnuvši veselo ruke, "tko me to može pobijeliti?"

"U zatvoru tvog oca", reče papiga, "leži slavni čarobnjak, John Dolittle po imenu. Mnogo on zna o liječništvu i čaroliji i mnoga je čudesna djela izveo. Ali tvoj ga kraljevski otac pušta da čami u zatvoru kroz duge i dosadne sate. Idi k njemu, hrabri Bumpo, potajno, kada sunce zađe, i pazi – postat ćeš najbjelji kraljević koji je ikada osvojio neku ljepoticu! Dosta sam govorila! Moram sada ići natrag u vilinsku zemlju. Zbogom!"

"Zbogom!", poviče kraljević. "Tisuću puta hvala, dobra Tripsitinka!"

Pa sjedne ponovno na klupu sa smiješkom na licu, čekajući da sunce zađe.

 

 



 

... i počeo sam sebi čitati bajke
DVANAJSTO POGLAVLJE LJEČNIŠTVO I ČAROLIJArlo, vrlo tiho, pazeći da je nitko ne vidi, Polinezija se tada iskrala sa stabla i odletjela do zatvora.

Vidjela je kako Gic-Gic proviruje njuškom kroz rešetke na prozoru, pokušavajući onjušiti miris kuhanja koji je dolazio iz kuhinje u palači. Rekla je praščiću da na prozor pozove doktora, jer mora s njim razgovarati. I Gic-Gic ode i probudi doktora, koji je upravo drijemao.

"Slušaj", šapne papiga kada se na prozoru pojavilo Dolittleovo lice. "Kraljević Bumpo će noćas doći ovamo da te vidi. A ti moraš pronaći neki način da ga pobijeliš. Ali neka ti prvo obeća da će otvoriti vrata i pronaći ti brod kojim možeš preploviti more."

"To je jako dobro", reče doktor. "Ali nije baš tako jednostavno pretvoriti crnog čovjeka u bijelog. Ti kao da pričaš o haljini koju treba obojiti. Nije to tako jednostavno. 'Kada leopard izgubi točke, ili Etiopljanin promijeni boju kože', znaš kako se kaže?"

"Ništa o tome ne znam", reče Polinezija nestrpljivo. "Ali ovoga čovjeka MORAŠ pobijeliti. Smisli neki način – dobro razmisli. Imaš mnogo lijekova u torbi. On će za tebe učiniti sve ako mu promijeniš boju kože. To ti je jedini način da izađeš iz zatvora."

"Pa, pretpostavljam da bi to MOGLO biti moguće", reče doktor. "Da vidim – ", pa ode do svoje torbe s lijekovima, mrmljajući nešto o "djelovanju slobodnog klora na životinjski pigment – možda cinkova mast kao privremena mjera, gusto namazana – "

I te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor, te mu reče:

"Bijeli čovječe, ja sam nesretni princ. Prije mnogo godina tražio sam Uspavanu ljepoticu, o kojoj sam čitao u knjizi. I nakon što sam dugo vremena putovao po svijetu, napokon sam je našao i nježno poljubio kako bi je probudio – onako kako je pisalo u knjizi. A ona se zbilja probudila. Ali kada je ugledala moje lice, povikala je: 'O, pa on je crn!' I pobjegla je i nije se htjela za mene udati – nego je otišla opet spavati negdje drugdje. I tako sam se vratio, ispunjen tugom, u kraljevstvo svoga oca. Čujem sada da si ti veliki čarobnjak i da imaš mnogo moćnih napitaka. Pa sam došao k tebi potražiti pomoć. Ako me pobijeliš, tako da se mogu vratiti Uspavanoj ljepotici, dat ću ti pola svoga kraljevstva i što god još budeš tražio."

"Kraljeviću Bumpo", reče doktor, gledajući zamišljeno bočice u svojoj torbi, "a ako ti samo kosu obojim u lijepu svijetlu boju – hoće li to biti dovoljno da se usrećiš?"

"Ne", reče Bumpo. "Ništa me drugo ne može zadovoljiti. Moram postati bijeli kraljević."

"Znaš da nije lako promijeniti boju jednog kraljevića", reče doktor. "To je jedna od najtežih zadaća svakom čarobnjaku. Želiš samo da ti pobijelim lice, zar ne?"

"Da, to bi bilo sve", reče Bumpo. "Zato što ću nositi sjajni oklop i čelične rukavice, kao i svi drugi bijeli kraljevići, i jahat ću konja."

"Mora li tvoje lice biti posvuda bijelo?", upita doktor.

"Da, posvuda", reče Bumpo, "a htio bih i da mi oči budu plave, ali pretpostavljam da bi to bilo jako teško postići?"

"Da, bilo bi", reče doktor brzo. "Pa, učinit ću za tebe što mogu. No, morat ćeš biti jako strpljiv – znaš da s nekim lijekovima nikad ne možeš biti posve siguran. Možda ću morati pokušati dva ili tri puta. Ti imaš čvrstu kožu – zar ne? Da, to je u redu. Dođi sada ovamo na svjetlo – o, ali prije nego što išta napravim, moraš prvo otići do plaže i pripremiti jedan brod, s dovoljno hrane, kojim ću preploviti more. Nikome o ovome nemoj reći ni riječi. A kada napravim to što od mene tražiš, moraš mene i sve moje životinje pustiti iz zatvora. Obećaj – zakuni se krunom Jolliginkija!"

I kraljević dade obećanje i ode na obalu pripremiti brod.

Kada se vratio i rekao da je sve spremno, doktor reče patki Dab-Dab da donese zdjelu. Onda je u zdjeli pomiješao mnogo lijekova i rekao Bumpu da u nju umoči svoje lice.

Princ se nagne i stavi svoje lice u zdjelu – sve do ušiju.

Držao je lice unutra duže vrijeme – toliko dugo da se činilo da se doktor strašno uplašio i uznemirio, jer je stajao malo na jednoj pa malo na drugoj nozi, gledajući bočice koje je koristio za tu smjesu i opet i opet čitajući natpise na njima. Zatvorska ćelija se ispunila jakim mirisom, nalik mirisu crnog papra koji gori.

Napokon kraljević podigne lice iz zdjele, snažno dišući. A sve životinje vrisnuše u čudu.

Jer kraljevićevo je lice postalo bijelo kao snijeg, a njegove oči, koje su imale smeđu boju poput blata, postale su sivkaste!

Kada mu je John Dolittle dao ogledalce da se ogleda, on počne pjevati od sreće i plesati po zatvoru. Ali doktor ga upozori da ne stvara toliku buku, te mu, kada je u žurbi zatvorio svoju torbu s lijekovima, reče da otvori vrata zatvora.

Bumpo ga je molio da mu ostavi ogledalce, jer je to bilo jedino ogledalo u cijelom kraljevstvu Jolliginki, a on se htio cijeli dan gledati. Ali doktor mu reče da mu treba za brijanje.

Kraljević tada izvadi snop bakrenih ključeva iz džepa i otključa veliki dvostruki lokot. A doktor sa svim svojim životinjama otrči što je brže mogao do obale, dok se Bumpo naslonio na zid prazne tamnice, smijući se veselo za njima, a njegovo veliko lice je sjajilo poput ulaštene slonovače na mjesečini.

Kada su stigli do obale, vidjeli su Polineziju i Či-Čija kako ih čekaju na stijeni u blizini broda.

"Žao mi je zbog Bumpa", reče doktor. "Bojim se da lijek kojega sam koristio neće trajati. Vjerojatno će već sutra ujutro kada se probudi biti crn kao i prije – i baš zato mu nisam htio ostaviti ogledalo. Ali onda opet, MOŽDA i ostane bijel – ovu smjesu nikada ranije nisam koristio. Zaista, i ja sâm sam bio iznenađen kada sam vidio da lijek djeluje tako dobro. Ali morao sam nešto učiniti, zar ne? – Nisam valjda mogao čistiti kraljevu kuhinju cijeli svoj život. Kuhinja je tako prljava! – Vidio sam je kroz zatvorski prozor. – Dobro, dobro! – Jadni Bumpo!"

"O, sigurno će otkriti da smo se s njim samo našalili", reče papiga.

"Nisu nas imali razloga zatvoriti", reče Dab-Dab, ljutito mahnuvši repom. "Nismo im učinili ništa nažao. Neka mu i bude ako opet postane crn! Nadam se da će biti jako crn."

"Ali ON nije ni za što kriv", reče doktor. "Njegov otac kralj nas je zatvorio – nije to bila Bumpova pogreška... Pitam se bih li se morao vratiti i ispričati... – O, pa dobro, poslat ću mu bombona kada se vratim u Puddleby. A tko zna? – možda na koncu i ostane bijel."

"Uspavana ljepotica se nikada za njega neće udati, čak i ako ostane", reče Dab-Dab. "Izgledao je bolje onakav kakav je bio, po meni. Ali nikad neće biti ništa drugo nego ružan, bez obzira koje boje bio."

"Ipak, ima dobro srce", reče doktor, "romantično, naravno – ali dobro srce. Na koncu, kaže se: 'Ljepota se po djelima poznaje'."

"Ne vjerujem da je deran uopće pronašao Uspavanu ljepoticu", reče pas Đip. "Vjerojatno je poljubio neku debelu seljakovu ženu koja je drijemala pod nekom jabukom. Nju se ne može kriviti što se uplašila! Pitam se koga će ovaj put poljubiti. Blesava posla!"

Tada gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab, Đip i sova Tu-Tu odoše na brod s doktorom. Ali Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali, jer je Afrika bila njihov pravi dom, zemlja u kojoj su rođeni.

A kada je doktor stao na brod, pogledao je preko ograde more. I odmah se sjetio da ih nitko ne zna odvesti natrag do Puddlebyja.

Široko, široko more izgledalo je strašno veliko i samotno na mjesečini, pa se on počeo pitati hoće li se izgubiti kada iz vida izgube kopno.

Ali dok se još tako mislio, začuju oni čudan zvuk, visoko na nebu, kako dolazi iz tame. Sve životinje se prestanu opraštati i poslušaju.

Zvuk je postajao sve jači i deblji. Činilo se da im se približava – zvuk koji nalikuje na jesenski vjetar koji puše kroz lišće topole, ili na snažnu, snažnu kišu koja lupa po krovu.

A Đip, podigavši nos i ispravivši rep, reče:

"Ptice! – Milijuni ptica – koje brzo lete – to je to!"

Svi tada pogledaju prema gore. A tamo su mogli vidjeti kako preko mjeseca, poput velikog roja sitnih mrava, prolijeće tisuće i tisuće malih ptica. Uskoro se činilo da se njima ispunilo cijelo nebo, a i dalje ih je pristizalo još – još i još. Bilo ih je toliko da su prekrile cijeli mjesec, toliko da on više nije sijao, a more je postalo tamno i crno – baš kao kada olujni oblak prelazi preko sunca.

I sve se te silne ptice tada približe, klizeći iznad vode i kopna, a noćno nebo se očisti, pa je mjesec sjajio kao i prije. No, nisu se ni oglasile, ni kliktale, ni pjevale – nije bilo nikakvog zvuka osim tog snažnog šuštanja perja koje se sve više i više pojačavalo. Kada su počele slijetati na pijesak, na brodske konope – baš svugdje osim na stabla – doktor je mogao vidjeti da imaju plava krila i bijela prsa, i vrlo kratke noge prekrivene paperjem. Čim su sve pronašle mjesto, odjednom više nije bilo nikakve buke – sve je bilo tiho, sve je bilo mirno.

I u tihoj mjesečini John Dolittle reče:

"Nisam ni shvatio da smo u Africi bili toliko dugo. Kad stignemo kući već će skoro biti ljeto. Jer ovo se lastavice vraćaju. Lastavice, hvala vam što ste nas čekale! To je jako lijepo od vas. Sada se ne moramo bojati da ćemo se izgubiti na moru... Podignite sidro i razvijte jedra!"

Kada se brod počeo kretati po vodi, oni koji su ostali, Či-Či, Polinezija i krokodil, jako se rastuže. Jer nikad u životu nisu upoznali nikoga koga su toliko voljeli kao doktora Johna Dolittlea iz Puddlebyja na močvari.

I nakon što su mu još jednom i još jednom i još jednom rekli "Zbogom!", još su stajali tamo na stijenama, gorko plačući i mašući sve dok brod nije nestao iz vida.

 

 



 

... gorko plačući i mašući sve dok brod nije nestao iz vida.
TRINAESTO POGLAVLJE CRVENA JEDRA I PLAVA KRILA Sigurno ploveći prema kući, doktorov brod je morao proći pored Berberske obale. To je obala velike pustinje Sahare, divlje i pusto mjesto – sami pijesak i stijene. A tu su živjeli Berberski gusari.

Ti su gusari, zla sorta ljudi, sačekivali mornare koji bi na njihovim obalama doživjeli brodolom. A često bi također, kada bi vidjeli da prolazi neki brod, isplovili u svojim brzim jedrilicama i progonili ga. Kad bi na moru uhvatili neki brod poput ovoga, sve bi s njega pokrali, odveli bi ljude, a brod potopili i odjedrili natrag u svoju Berbersku zemlju pjevajući pjesme i osjećajući se ponosno zbog zlodjela koje su počinili. Potom bi natjerali ljude koje su uhvatili da kući pošalju pisma u kojima od svojih prijatelja traže novac. A ako im prijatelji ne bi poslali novac, gusari bi te ljude bacili u more.

I sada, jednog sunčanog dana, doktor i Dab-Dab su za vježbu šetali gore-dolje po palubi. Puhao je lijepi i svježi povjetarac i tjerao brod, a svi su bili sretni. Odjednom Dab-Dab ugleda jedra nekog drugog broda, dosta iza njih, na rubu mora. To je jedro bilo crveno.

"Ne sviđa mi se to jedro", reče Dab-Dab. "Imam osjećaj da to nije prijateljski brod. Bojim se da nam stižu nove nevolje."

Đip, koji je ležao i drijemao nedaleko od nje, počne režati i govoriti u snu.

"Njušim kako se peče govedina", promrmlja, "slabije pečena govedina – sa smeđim umakom."

"Bože milostivi!", poviče doktor. "Što je s tim psom? Zar on i NJUŠI u snu – osim što priča u snu?"

"Čini se da je tako", reče Dab-Dab. "Svi psi mogu njušiti u snu."

"Ali što on to njuši?", upita doktor. "Na našem se brodu ne peče govedina!"

"Ne", reče Dab-Dab. "Pečena govedina mora da je na onom tamo drugom brodu."

"Ali taj je brod udaljen deset milja", reče doktor. "Sigurno ne može njušiti tako daleko!"

"O, da, itekako može", reče Dab-Dab. "Pitaj ga!"

Đip tada, i dalje čvrsto spavajući, opet počne režati, a njegova se usta ljutito nakrive, pokazujući njegove čiste, bijele zube.

"Njušim zle ljude", zareži, "najgore ljude koje sam ikad nanjušio. Njušim nevolju. Njušim borbu – šest zlih protuha bori se s jednim hrabrim čovjekom. Želim mu pomoći. Vau-ooo-VAU!". Zalaje on glasno i probudi se s iznenađenim izrazom na licu.

"Vidiš!", poviče Dab-Dab. "Onaj brod se približio. Mogu se razaznati njegova tri jedra – sva su crvena. Tko god to bio, ide za nama... Pitam se tko je to!"

"To su zli mornari", reče Đip, "a njihov je brod vrlo brz. To moraju biti gusari iz Berberske zemlje."

"Dobro, moramo podignuti još jedara na našem brodu", reče doktor, "da možemo ići brže i pobjeći im. Otrči dolje, Đip, i donesi mi sva jedra koja nađeš!"

Pas pohita u potpalublje i dovuče sva jedra koja je uspio pronaći.

No i kada su sva ta jedra podigli na jarbol da bolje uhvate vjetar, brod im nije išao ni približno toliko brzo kao gusarski – koji im se približavao odostraga, sve bliže i bliže.

"Ovaj brod kojega nam je dao kraljević je loš", reče praščić Gic-Gic, "najsporiji kojega je mogao naći, mislim. Lakše bi dobio utrku jedreći u zdjeli juhe nego pobjegao od gusara u ovoj staroj olupini. Pogledajte kako su nam se približili! – Već se mogu vidjeti brkovi na licima ljudi – njih šest. Što ćemo sad?"

Doktor tada reče patki Dab-Dab da odleti i kaže lastavicama da im se približavaju gusari u brzom brodu, te ih pita što da rade.

 



 

To moraju biti gusari iz Berberske zemlje.

 

 

Kada su lastavice to čule, sve su se spustile na doktorov brod, i rekle mu da rasplete nekoliko dugačkih komada konopa i od njih napravi nekoliko tankih struna, što brže može. Potom su krajeve tih konopa privezali za pramac broda, a lastavice su uhvatile konope za drugi kraj svojim nogama i poletjele vukući brod.

I premda lastavice nisu baš jako snažne kada su same jedna ili dvije, ako ih ima ovoliko mnogo – to je nešto posve drugo! A za doktorov brod bilo je privezano tisuću struna i dvije tisuće lastavica vuklo je svaku od struna – a sve su bile strašno brzi letači.

I doktor je uskoro plovio toliko brzo da je morao objema rukama pridržavati svoj šešir, jer mu se činilo kao da i sam brod leti kroz valove koji su se pjenili i lomili zbog njihove brzine.

Sve životinje na brodu počeše se smijati i plesati u divljem vjetru, jer kada su pogledale prema gusarskom brodu, mogle su vidjeti da se smanjio, umjesto da se povećava. Crvena jedra su ostala daleko, daleko iza njih.
ČETRNAESTO POGLAVLJE ŠTAKORI UPORZAVAJ: Uakako, vući brod po moru nije lagan posao. Nakon dva ili tri sata lastavice su osjetile umor u krilima i počelo im je nestajati daha. Tada su poručile doktoru na brodu da će se uskoro morati odmoriti i da će zato odvući brod do jednog otoka u blizini, te ga sakriti u jednom dubokom zaljevu dok ne povrate dah kako bi mogle nastaviti.

I doktor tada ugleda otok o kojemu su govorile. Na sredini je imao vrlo lijepu, visoku, zelenu planinu.

Kada je brod sigurno doplovio do zaljeva u kojemu ga se nije moglo vidjeti s otvorenog mora, doktor reče da će se iskrcati na otok i potražiti vodu – jer na brodu više nije bilo vode za piće. A životinjama reče da se i one iskrcaju i prohodaju po travi kako bi pružile noge.

I dok su se sada tako iskrcavali, doktor primijeti da iz potpalublja izlazi gomila štakora, koji su također napuštali brod. Đip počne trčati za njima, jer mu je hvatanje štakora uvijek bila omiljena igra. Ali doktor mu kaže da prestane.

A jedan veliki crni štakor, koji je, čini se, nešto htio reći doktoru, dopuže tada plaho po ogradi, gledajući psa kutkom svoga oka. Nakon što se nervozno zakašljao dva ili tri puta, očistio svoje brkove i obrisao usta, reče:

"Hm – ovaj – znate da svi brodovi u sebi imaju štakore, doktore, zar ne?"

A doktor reče: "Da."

"I čuli ste da štakori uvijek napuštaju brod koji tone?"

"Da", reče doktor, "tako sam čuo."

"Ljudi", reče štakor, "uvijek o tome govore s podsmjehom – kao da je to nešto nečasno. Ali ne možete nas radi toga kriviti, zar ne? Na koncu, tko ŽELI ostati na brodu koji tone, ako može pobjeći?"

"To je posve prirodno", reče doktor, "posve prirodno. U potpunosti razumijem... Ima li – ima li još nešto što mi želiš reći?"

"Da", reče štakor. "Želim vam reći da mi napuštamo ovaj brod. Ali htjeli smo vas upozoriti prije nego odemo. Ovo je jako loš brod. Nije siguran. Bokovi mu nisu dovoljno čvrsti. Daske su mu trule. Još prije sutra navečer potonut će na dno mora!"

"Ali kako ti to znaš?", upita doktor.

"Mi uvijek znamo", odgovori štakor. "U vršcima naših repova pojavi se taj osjećaj peckanja, kao kad ti utrne noga. Jutros, u šest sati, dok sam doručkovao, moj me je rep iznenada počeo peckati. Isprva sam pomislio da mi se to vratio moj reumatizam. Pa sam otišao pitati svoju tetku kako se ona osjeća – sjećate se nje? – velika, šarena štakorica, jako mršava, koja vas je prošlog proljeća u Puddlebyju došla posjetiti zbog žutice? Pa – i ONA mi reče da je rep strašno pecka! I tada smo sigurno znali da će ovaj brod potonuti za manje od dva dana, pa smo odlučili napustiti ga čim se dovoljno približimo nekom kopnu. Ovo nije dobar brod, doktore. Nemojte više njime ploviti, jer sigurno ćete se utopiti... Zbogom! Mi idemo potražiti neko zgodno mjesto na kojemu ćemo živjeti na ovome otoku."

 



 

"I čuli ste da štakori uvijek napuštaju brod koji tone?"

 

 

"Zbogom!", reče doktor. "I mnogo vam hvala što ste mi ovo rekli. Vrlo brižno od vas – vrlo! Pozdravite mi svoju tetku. Savršeno je se sjećam... Pusti tog štakora na miru, Đip! Dođi! Lezi!"

Doktor i sve njegove životinje se iskrcaju s broda, noseći kante i lonce, kako bi na otoku potražili vodu dok se lastavice odmaraju.

"Pitam se kako se ovaj otok zove", reče doktor dok se penjao po padini planine. "Čini se jako ugodno mjesto. Koliko samo tu ima ptica!"

"He, ovo su Kanarski otoci", reče Dab-Dab. "Čuješ li da pjevaju kanarinci?"

Doktor zastane i posluša.

"Da, sigurno – naravno!", reče on. "Kako sam glup! Pitam se mogu li nam oni reći gdje možemo pronaći vodu."

A kanarinci, koji su čuli sve o doktoru Dolittleu od ptica selica koje su tuda prolazile, dođu odmah k njemu i odvedu ga do jednog lijepog izvora hladne, bistre vode, gdje se kanarinci obično kupaju, te mu pokažu lijepe livade na kojima raste sjeme za ptice, kao i sve druge ljepote svog otoka.

A gurnime-povuciga je bio sretan što su tu došli, jer je zelenu travu volio više od suhih jabuka koje je jeo na brodu. Gic-Gic zaskviči od veselja kada je pronašao jednu dolinu punu divlje šećerne trske.

Malo kasnije, kada su se svi obilno najeli i napili, pa su ležali na leđima dok su im kanarinci pjevali, dvije lastavice žurno dolete, vrlo usplahirene i uzrujane.

"Doktore!", poviču one, "U zaljev su došli gusari i popeli su se na tvoj brod. Upravo u potpalublju traže što bi mogli ukrasti. Ostavili su svoj brod bez ikoga. Ako požurite na obalu, možete se ukrcati na njihov brod – koji je jako brz – i pobjeći. Ali morate požuriti!"

"To je izvrsna ideja", reče doktor, "genijalna!"

I okupi on odmah sve svoje životinje, reče "Zbogom!" kanarincima, pa otrči na plažu.

Kada su došli do obale, vidjeli su gusarski brod s tri crvena jedra kako stoji u vodi, a – baš kako su lastavice rekle – na njemu nije bilo nikoga. Svi su gusari bili u potpalublju doktorovog broda, gdje su tražili što bi mogli ukrasti.

I John Dolittle reče svojim životinjama da hodaju jako tiho, pa su svi otpuzali na gusarski brod.
PETNAESTO POGLAVLJE BERBERSKI ZMAJ to, sve bi bilo prošlo dobro, da praščić nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku na otoku. Evo što se dogodilo...

Nakon što su bez imalo buke podigli sidro, te vrlo, vrlo oprezno isplovili brodom iz zaljeva, Gic-Gic iznenada tako glasno kihne da su gusari na drugom brodu istrčali na palubu da vide kakva je to buka.

Čim su vidjeli da im doktor bježi, zaplovili su drugim brodom ravno prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more.

Vođa tih zlih ljudi (koji se zvao "Ben Ali, Zmaj") zaprijeti tada šakom doktoru i poviče preko vode:

"Ha! Ha! Uhvaćen si, dragi moj prijatelju! Mislio si mi pobjeći mojim brodom, a? Ali nisi ti dovoljno dobar mornar da pobijediš Ben Alija, Berberskog Zmaja. Hoću tu tvoju patku – i svinju isto! Imat ćemo svinjske kotlete i pečenu patku večeras za večeru. A prije nego što te pustim da odeš kući, morat ćeš od svojih prijatelja tražiti da mi pošalju škrinju punu zlata!"

Jadni Gic-Gic počne jecati, a Dab-Dab se spremi poletjeti kako bi spasila život. Ali sova Tu-Tu šapne doktoru:

"Pusti ga da priča, doktore. Budi fin prema njemu. Naš će stari brod uskoro potonuti – štakori su rekli da će biti na dnu mora prije sutra navečer – a štakori nikada ne griješe. Budi fin dok brod ispod njega ne potone. Zabavi ga pričom."

"Što, do sutra navečer?", reče doktor. "Pa, potrudit ću se... Da vidim – o čemu da pričam?"

"O, pusti ih, neka samo dođu", reče Đip. "Mi se možemo boriti s prljavim protuhama. Ima ih samo šest. Neka dođu. Baš bih htio ispričati onom ovčaru iz susjedstva, kada se vratimo kući, kako sam ugrizao pravoga gusara. Neka dođu! Možemo se s njima boriti."

"Ali oni imaju pištolje i mačeve", reče doktor. "Ne, to ne bi bilo dobro. Moram s njima govoriti... Gledaj ovamo, Ben Ali – "

Ali prije nego što je doktor stigao reći bilo što drugo, gusari se počeše približavati svojim brodom, smijući se razdragano i govoreći jedan drugome: "Tko će prvi uloviti svinju?"

Jadni Gic-Gic se strahovito uplašio, a gurnime-povuciga počne oštriti svoje rogove za borbu, trljajući ih o jarbol broda, dok je Đip skakutao u zrak, lajao i nazivao Ben Alija ružnim riječima na psećem jeziku.

 



 

"Gledaj ovamo, Ben Ali – "

 

 

No tada se činilo da nešto s gusarima nije u redu. Prestali su se smijati i sipati šale, izgledali su zbunjeno – nešto ih je uznemirilo!

Ben Ali tada, zureći u svoje noge, iznenada zaurla:

"Munje i gromovi! – Ljudi, BROD PROPUŠTA!"

I tada drugi gusari pogledaju preko boka i vidješe da brod zaista postaje sve niži i niži u vodi. Pa jedan od njih reče Ben Aliju:

"Ako ovaj stari brod zbilja tone, trebali bismo vidjeti štakore kako ga napuštaju."

A Đip im s drugog broda dovikne:

"Vi varalice, nema tu više štakora! Otišli su još prije dva sata! 'Ha, ha' vam, dragi moji prijatelji!"

No naravno, ljudi ga nisu razumjeli. Uskoro je pramac broda počeo ići dolje i dolje, sve brže i brže – dok se nije činilo kao da brod dubi na glavi, a gusari su se morali držati za ogradu i jarbole i konope i bilo što, da ne bi skliznuli u more. Potom je more uz tutnjavu počelo izlaziti kroz sve prozore i vrata. I napokon se brod potopio sve do dna mora, stvarajući zastrašujući zvuk grgljanja, a šest zlih ljudi su ostali plutati u dubokoj vodi zaljeva.

Neki od njih počnu plivati prema obalama otoka, dok su drugi pokušali doći do broda na kojemu je bio doktor. Ali Đip ih je grizao za nosove, pa su se bojali popeti uz bok broda.

Tada odjednom svi zaviču u velikom strahu:

"MORSKI PSI! Dolaze morski psi! Pustite nas na brod prije nego što nas pojedu! Upomoć, upomoć! – Morski psi! Morski psi!"

I doktor je sada mogao vidjeti, po cijelom zaljevu, peraje tih velikih riba kako hitro jure kroz vodu.

A jedan veliki morski pas dođe blizu broda i, izbacivši njušku iz vode, reče doktoru:

"Jesi li ti John Dolittle, slavni doktor za životinje?"

"Jesam", reče doktor Dolittle. "To je moje ime."

"Dobro", reče morski pas, "znamo da su ovi gusari zlikovci – osobito Ben Ali. Ako te uznemiravaju, rado ćemo ih za tebe pojesti – a onda više neće biti problema."

"Hvala vam", reče doktor. "To je zbilja jako pažljivo. Ali mislim da ih ne morate pojesti. Samo nemojte nikome od njih dopustiti da izađe na obalu dok vam ja ne kažem – neka plivaju naokolo, u redu? I molim vas, natjerajte Ben Alija da dopliva ovamo, da mogu s njim porazgovarati."

Morski pas se okrene i potjera Ben Alija prema doktoru.

"Slušaj, Ben Ali", reče John Dolittle nagnuvši se preko boka broda. "Bio si jako zao čovjek i znam da si pobio mnogo ljudi. Ovi morski psi upravo su mi ponudili da te za mene pojedu – a zaista bi bilo dobro osloboditi more vaše napasti. Ali ako mi obećaš da ćeš napraviti ono što ti kažem, pustit ću vas da odete."

"Što moram napraviti?", upita gusar, gledajući poprijeko na velikog morskog psa koji mu je ispod vode njuškao nogu.

"Ne smiješ više nikoga ubiti", reče doktor. "Moraš prestati krasti, nikad više ne smiješ potopiti nijedan brod, moraš prestati biti gusar."

"Ali što ću onda raditi?", upita Ben Ali. "Kako ću živjeti?"

"Ti i svi tvoji ljudi možete otići na ovaj otok i uzgajati sjemenke za ptice", odgovori mu doktor. "Možete uzgajati sjemenke za kanarince."

Berberski Zmaj se problijedi od bijesa. "UZGAJATI SJEMENKE ZA PTICE!", zaurla s gađenjem. "Zar ne mogu biti mornar?"

"Ne", reče doktor, "ne možeš. Dovoljno si dugo bio mornar – i poslao si mnoge dobre brodove i dobre ljude na dno mora. I zato ostatak života moraš biti mirni seljak. Morski pas čeka! Ne gubi više njegovo vrijeme. Odluči se!"

"Munje i gromovi!", promrmlja Ben Ali, "SJEMENKE ZA PTICE!" Pogleda tada opet dolje u vodu i vidje kako velika riba njuška drugu njegovu nogu.

"No dobro", reče on tužno. "Bit ćemo seljaci."

"I zapamti", reče doktor, "ako ne održiš svoje obećanje, počneš li opet ubijati i krasti, ja ću za to doznati, jer će mi to doći reći kanarinci. I budi posve siguran da ću naći načina kako da te kaznim. Jer iako ja možda ne znam ploviti toliko dobro kao ti, dokle god su ptice i zvijeri i ribe moji prijatelji, ne moram se bojati vođe gusara – pa čak ni kad on sam sebe naziva "Berberski Zmaj". Sada idi i budi dobar seljak i živi u miru."

Doktor se tada okrene velikom morskom psu, pa mu mašući rukom reče:

"Sve u redu. Pusti ga da otpliva na obalu."
ŠESNAESTO POGLAVLJE TU TU DOBRO ČUJE Hvala!", reče doktor još jednom morskim psima, pa on i njegovi ljubimci opet isplove na put kući, hitrim brodom s tri crvena jedra.

Dok su se kretali prema otvorenom moru, sve životinje siđu u potpalublje kako bi vidjele kakav je njihov novi brod iznutra, dok se doktor naslonio na ogradu na krmi broda, s lulom u ustima, i gledao kako Kanarski otoci nestaju u plavom sutonu.

Dok je tamo stajao, pitajući se kako se majmuni snalaze – i kako će izgledati njegov vrt kada se vrati u Puddleby, po stepenicama se dogega Dab-Dab, smijući se, puna novosti.

"Doktore", poviče ona. "Ovaj gusarski brod je naprosto prekrasan – apsolutno! Kreveti u potpalublju su od svile žute poput jaglaca, sa stotinama velikih jastuka. Na podovima su debeli, meki tepisi. Posuđe je od srebra, a ima i obilje krasnih stvari za jelo i piće – pravih specijaliteta! Ostava je – pa, ostava je poput dućana, baš tako! Nikad u životu nisi vidio ništa takvoga – pomisli samo – imaju pet različitih vrsta sardina, ti ljudi! Dođi vidjeti... O, a našli smo dolje i malu sobu čija su vrata zaključana, pa smo svi poludjeli od radoznalosti da vidimo što ima unutra. Đip kaže da možda tu gusari drže svoje blago. Ali ne možemo otvoriti vrata. Siđi dolje i pogledaj možeš li ih ti otvoriti."

Doktor se spusti u potpalublje i uvjeri se da je brod zaista lijep. Životinje je našao okupljene oko malih vrata. Sve su govorile u isti glas, pokušavajući pogoditi što je unutra. Doktor pritisne kvaku, ali se vrata nisu dala otvoriti. Potom su se svi dali u potragu za ključem. Tražili su ispod otirača, pogledali su ispod svih tepiha, tražili su u svim vitrinama i ladicama i ormarima – u velikim škrinjama u brodskoj blagovaonici; tražili su posvuda.

Dok su tako tražili, pronašli su mnoštvo novih i čudesnih stvari koje su gusari zacijelo ukrali s drugih brodova. Šalove od kašmira5 tanke poput paučine, protkane zlatnim cvjetovima; ćupove najfinijeg duhana s Jamajke, izrezbarene kutije od slonovače pune ruskog čaja; jednu staru violinu s puknutom žicom i sa slikarijom na poleđini; veliki šah izrađen od koralja i jantara6; štap za hodanje koji je u sebi imao mač kada bi se izvukla ručka; šest čaša za vino s rubovima optočenim tirkizom7 i srebrom; te prekrasnu veliku zdjelu za šećer, napravljenu od sedefa8. Ali nigdje na cijelom cjelcatom brodu nisu uspjeli pronaći ključ koji bi odgovarao ovoj bravi.

Tada su se svi vratili do vrata, a Đip je provirio kroz ključanicu. Ali nešto je bilo položeno uza unutrašnji zid, pa ništa nije mogao vidjeti.

Dok su tu stajali, pitajući se što da naprave, sova Tu-Tu iznenada reče:

"Ššš! – Slušajte! – Mislim da je netko unutra!"

Svi su nekoliko trenutaka stajali mirno. Onda doktor reče:

"Mora da si se zabunila, Tu-Tu. Ja ništa ne čujem."

"Sigurna sam", reče sova. "Ššš! – Evo opet! Zar ne čujete?"

"Ne, ja ne čujem", reče doktor. "Kakav je to zvuk?"

"Zvuči mi kao da netko stavlja ruku u džep", reče sova.

"Ali to jedva da proizvodi ikakav zvuk", reče doktor. "To sigurno ne možeš čuti!"

"Oprostite, ali mogu", reče Tu-Tu. "Kažem vam da je netko s druge strane ovih vrata i da gura ruku u džep. Skoro sve na ovom svijetu proizvodi barem NEKAKAV zvuk – ako su vaše uši dovoljno oštre da ga čuju. Šišmiši mogu čuti kako krtica hoda u svom hodniku pod zemljom – i oni misle da dobro čuju. Ali mi sove možemo vam reći, i to slušajući samo jednim uhom, koje je boje mačić po zvuku kojega radi ako namigne u mraku."

 



 

"Ššš! – Slušajte! – Mislim da je netko unutra!"

 

"Dobro, dobro!", reče doktor. "Iznenadila si me. To je jako zanimljivo... Hajde, osluhni ponovo i reci mi što taj čovjek sad radi."

"Nisam još sigurna", reče Tu-Tu. "Ako je to uopće čovjek. Možda je žena. Podigni me da poslušam kroz ključanicu, pa ću ti odmah reći."

I doktor podigne sovu i pridrži je blizu ključanice na vratima.

Nakon nekoliko trenutaka Tu-Tu reče:

"Sada se trlja po licu lijevom rukom. To je mala ruka i malo lice. To bi MOGLA biti žena. – Ne. Sada zabacuje kosu preko čela. To je onda muškarac."

"To nekada rade i žene", reče doktor.

"Istina je", reče sova. "Ali kada one to rade, njihova duža kosa proizvodi sasvim drugačiji zvuk... Pst! Neka se ta nemirna svinja umiri. Sada svi na trenutak zadržite dah, da mogu bolje čuti. Ovo je jako teško, ovo što sad radim – a prokleta vrata su jako debela! Ššš! Svi tiho – zatvorite oči i nemojte disati."

Tu-Tu se nagne i ponovno posluša, vrlo pažljivo i dugo.

Na kraju pogleda doktora u lice i reče:

"Čovjek koji je unutra nije sretan. Jeca. Trudi se ne ridati i ne šmrcati, jer bismo tako doznali da plače. Ali čula sam – sasvim jasno – zvuk suze koja mu je pala na rukav."

"Kako znaš da to nije bio zvuk kapljice vode koja je na njega pala s tavanice?", upita Gic-Gic. "Bah! – Kakvo neznanje!", odbrusi Tu-Tu. "Kapljica vode koja pada sa stropa napravila bi deset puta više buke!"

"No, dobro", reče doktor. "Ako je jadni momak nesretan, moramo ući i vidjeti što mu je. Potražite sjekiru pa ću razbiti vrata.
SEDAMNAESTO POGLAVLJE OCEANSKI BRBLJAVCI azišli su se i sjekira se odmah pronašla. I doktor je ubrzo probio rupu na vratima, dovoljno veliku da se kroz nju provuče.

Isprva nije mogao ništa vidjeti jer je unutra bilo jako mračno. Zato je zapalio šibicu.

Ta soba je bila sasvim mala, bez prozora, s niskim stropom. Od namještaja bila je unutra samo jedna mala stolica. Svuda po sobi uza zidove su bile posložene velike bačve, pričvršćene za pod da se ne bi prevrnule od ljuljanja broda, a iznad bačvi bile su kositrene konzerve svih veličina koje su visjele na drvenim klinovima. Osjećao se snažni miris po vinu. A na sred poda sjedio je jedan mali dječak, oko osam godina star, i gorko plakao.

"Tvrdim da je to gusarska soba za rum!", reče Đip šaptom.

"Da, baš rum!", reče Gic-Gic. "Od mirisa mi je zlo."

Mali je dječak izgledao jako uplašeno kada je vidio da pred njim stoji neki čovjek i sve te životinje koje su u njega zurile kroz rupu na razbijenim vratima. Ali čim je vidio Dolittleovo lice na svjetlu šibice, prestao je plakati i ustao.

"Ti nisi gusar, zar ne?", upitao je.

A kada je doktor zabacio glavu i dugo se i glasno nasmijao, mali se dječak također nasmiješio i uzeo ga za ruku.

"Izgledaš kao prijatelj", reče on, "ne kao gusar. Možeš li mi reći gdje je moj ujak?"

"Bojim se da ne mogu", reče doktor. "Kada si ga zadnji put vidio?"

"Bilo je to prekjučer", reče dječak. "Ja i moj ujak otišli smo u ribolov našim brodićem, ali su došli gusari i uhvatili nas. Potopili su naš ribarski brodić i obadvojicu nas doveli na ovaj brod. Rekli su mome ujaku da žele da on bude gusar poput njih – jer je on dobro znao jedriti po svakom vremenu. Ali on je rekao da ne želi biti gusar, jer ubijanje ljudi i krađa nisu poslovi koje dobar ribar treba raditi. Onda se vođa, Ben Ali, jako naljutio i zaškripao zubima, te rekao da će mog ujaka baciti u more ako ne napravi što mu kažu. Mene su poslali u potpalublje, pa sam čuo kako se gore odvija nekakva borba. A kada su mi sutradan dopustili da ponovno izađem, svog ujaka više nigdje nisam vidio. Pitao sam gusare gdje je, ali nisu mi htjeli reći. Jako se bojim da su ga bacili u more i da se utopio."

I mali dječak opet počne plakati.

"Pa sad – čekaj malo", reče doktor. "Ne plači. Hajdemo popiti čaj u blagovaonici, pa ćemo o tome razgovarati. Možda je tvoj ujak dobro. Ti ne znaš SIGURNO da se utopio, zar ne?

 



 

Zato je zapalio šibicu.

 

 

A to je već nešto. Možda ga možemo pronaći. Hajdemo prvo popiti čaj, uz džem od jagoda, pa ćemo vidjeti što se može napraviti."

Sve su životinje stajale oko njih i radoznalo slušale. A kada su otišli u brodsku blagovaonici i pili čaj, Dab-Dab se pojavi iza doktorove stolice i šapne:

"Pitaj dupine je li se dječakov ujak utopio – oni će znati."

"U redu", reče doktor, uzimajući drugi komad kruha s džemom.

"Kakvo to smiješno pucketanje jezikom izvodiš?", upita dječak.

"O, samo sam rekao nekoliko riječi na pačjem jeziku", odgovori doktor. "To je Dab-Dab, jedan od mojih kućnih ljubimaca."

"Nisam ni znao da patke uopće imaju svoj jezik", reče dječak. "Jesu li i ove druge životinje isto tvoji kućni ljubimci? Kakvo je to čudno stvorenje s dvije glave?"

"Ššš!", šapne doktor. "To je gurnime-povuciga. Nemoj da opazi da o njemu govorimo – bit će mu strašno neugodno... Reci mi, kako to da si završio zaključan u onoj maloj sobi?"

"Gusari su me tamo zaključali kada su otišli krasti na neki drugi brod. Kada sam čuo da neko razvaljuje vrata, nisam znao tko bi to mogao biti. Bilo mi je jako drago kada sam vidio da ste to vi. Misliš li da ćete uspjeti pronaći mog ujaka?"

"Pa, dat ćemo sve od sebe", reče doktor. "Reci mi sada kako tvoj ujak izgleda?"

"Ima crvenu kosu", odgovori dječak, "jako crvenu kosu, a na ruci ima istetovirano sidro. Bio je snažan čovjek, dobar ujak i najbolji mornar na južnom Atlantiku. Njegov se ribarski brod zvao Prgava Sally – slup s jedriljem kutera.9

"Što je 'slupkutera'?", šapne Gic-Gic okrenuvši se prema Đipu.

"Pst! – To je vrsta broda kakvu je imao taj čovjek", reče Đip. "Umiri se, hoćeš li?"

"Oh", reče praščić, "to je to? Ja sam mislio da je to nešto što se pije."

I tada je doktor ostavio dječaka da se igra s životinjama u blagovaoni, te otišao gore na palubu potražiti dupine.

Uskoro mu se približilo cijelo jato, koje je plesalo i skakalo u vodi, na putu za Brazil.

Kada su vidjeli da se doktor nagnuo preko ograde svog broda, došli su pogledati treba li mu što.

A doktor ih upita jesu li čuli što o čovjeku s crvenom kosom koji na ruci ima istetovirano sidro.

"Misliš na kapetana broda Prgava Sally?", upitaju dupini.

"Da", reče doktor. "To je taj čovjek. Je li se utopio?"

"Njegov ribarski brod je potopljen", rekoše dupini, "jer smo ga vidjeli kako leži na dnu mora. Ali u njemu nije bilo nikoga, jer otišli smo provjeriti."

"Njegov mali nećak je ovdje na brodu sa mnom", reče doktor. "I strašno se boji da su gusari njegovog ujaka bacili u more. Hoćete li biti tako dobri i otići provjeriti je li se utopio ili nije?"

"O, nije se utopio", rekoše dupini. "Da jest, o tome bismo sigurno nešto čuli od dubinskih glavonožaca. Mi uvijek doznamo sve slanovodne novosti. Školjke nas zovu 'oceanski brbljavci'. Ne – reci dječačiću da nam je žao što ne znamo gdje je njegov ujak, ali da smo posve sigurni da se nije utopio u moru."

I doktor otrči u potpalublje s tim dobrim vijestima koje prenese nećaku, a on zaplješće rukama od sreće. Gurnime-povuciga podigne tada dječaka na svoja leđa i stane ga nositi oko stola u blagovaoni, dok su ih sve druge životinje slijedile, udarajući žlicama po poklopcima i praveći se da se radi o paradi
OSAMNAESTO POGLAVLJE MIRISI "Sada moramo pronaći tvog ujaka", reče doktor, "to je prva stvar – sada kad znamo da nije bačen u more."

Dab-Dab mu tada priđe i šapne:

"Zamolite orlove da ga potraže. Ni jedan živi stvor ne vidi bolje od orla. Kada su miljama visoko u zraku oni mogu prebrojiti mrave koji gmižu po zemlji. Pitajte orlove!"

I doktor pošalje jednu od lastavica da potraži orlove.

Nakon oko sat vremena mala se ptica vrati sa šest orlova različitih vrsta: došli su suri orao, orao štekavac, orao ribar, bjeloglavi orao, sup i bjelorepi morski orao. Svaki je od njih bio dvostruko viši od dječaka. Stajali su na ogradi broda, poput plećatih vojnika u stroju, strogo i mirno i ukočeno, dok su njihove velike, svjetlucave, crne oči bacale poglede ovdje i ondje i posvuda.

Gic-Gic ih se bojao, pa se sakrio iza neke bačve. Rekao je da mu se čini kako te strašne oči gledaju ravno kroz njega i da mogu vidjeti što je ukrao za ručak.

A doktor reče orlovima:

"Jedan se čovjek izgubio – ribar s crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Hoćete li biti tako ljubazni i pokušati ga pronaći? Ovaj tu dječak je njegov nećak."

Orlovi ne govore mnogo. Sve što su rekli svojim hrapavim glasovima bilo je:

"Budi siguran da ćemo dati sve od sebe – za Johna Dolittlea."

Potom su odletjeli – a Gic-Gic je izašao iza svoje bačve da bi ih vidio kako odlaze. Otišli su gore i gore i gore – visoko i visoko i još visočije. Onda se, kada ih je doktor jedva više mogao vidjeti, raziđu i krenu svaki svojim putem – na sjever, istok, jug i zapad, tražeći poput malih zrnaca crnog pijeska koja mile po širokom plavom nebu.

"Bože milostivi!", reče Gic-Gic prigušenim glasom. "Koja visina! Pitam se hoće li opeći svoja pera – toliko su blizu suncu!"

Nije ih bilo neko vrijeme. A kada su se vratili, već je skoro bila noć.

I orlovi rekoše doktoru:

"Pretražili smo sva mora i sve zemlje i sve otoke i sve gradove i sva sela na ovoj polovici svijeta. Ali nismo uspjeli. Na glavnoj ulici Gibraltara vidjeli smo tri crvene kose kako leže na kolima ispred pekarovih vrata. Ali to nije bila ljudska kosa, bilo je to je to krzno neke životinje. Nigdje, ni na kopnu ni na vodi, nismo vidjeli ni traga ujaku ovog dječaka. A ako ga MI nismo vidjeli, onda ga se ne može vidjeti... jer gospodine Dolittle – dali smo sve od sebe."

Potom šest velikih orlova zamahne svojim velikim krilima i odlete svojim kućama na planinama i stijenama.

"No", reče Dab-Dab nakon što su otišli, "što ćemo sada učiniti? MORAMO pronaći dječakovog ujaka – o tome nema dvojbe. Momak nije dovoljno star da bi se sam potucao svijetom. Dječaci nisu kao pačići – za njih se treba dugo brinuti, dok skroz ne odrastu... Da je barem Či-Či ovdje! On bi sigurno pronašao tog čovjeka. Dobri stari Či-Či! Pitam se kako se snalazi."

"Da je barem Polinezija s nama", reče bijeli miš. "ONA bi brzo nešto smislila. Sjećate li se kako nas je izvukla iz zatvora – drugi put? He, zbilja je pametnica!"

"Nemam tako dobro mišljenje o ovim dečkima orlovima", reče Đip. "Oni su samo umišljeni. Možda imaju dobar vid i sve to, ali kada ih zamoliš da ti potraže nekog čovjeka, oni to ne uspiju – a onda imaju obraza vratiti se i reći da nitko drugi to ne može. Oni su samo uobraženi – kao onaj ovčar u Puddlebyju. A nemam ja baš neko dobro mišljenje niti o tim brbljavim starim dupinima. Sve što su nam znali reći je da čovjek nije u moru. Mi nismo htjeli doznati gdje on NIJE – nego smo htjeli znati gdje on JEST."

"O, nemoj tako puno pričati", reče Gic-Gic. "lako je pričati, ali nije baš tako lako pronaći čovjeka kada ga moraš tražiti po cijelom svijetu. Možda je ribaru kosa pobijelila od briga za dječaka, pa ga zato orlovi nisu našli. Nikad ne možeš znati sve. Ti samo pričaš. Ti ništa ne radiš da pomogneš. Ni ti ne možeš pronaći dječakovog ujaka, baš kao ni orlovi – ni ti to isto tako ne možeš!"

"Ne mogu?", reče pas. "To ti misliš, ti glupi komadu tople šunke! Nisam još ni pokušao, zar ne? Čekaj pa ćeš vidjeti!"

 



 

Ti glupi komadu tople šunke!

 

 

Đip potom ode do doktora i reče:

"Pitaj dječaka ima li u džepu nešto što pripada njegovom ujaku, molim te!"

I doktor ga upita. A dječak mu pokaže zlatni prsten kojega je nosio na ogrlici oko vrata, jer je bio prevelik za njegov prst. Rekao je da mu ga je ujak dao kada su vidjeli da dolaze gusari.

Đip ponjuši prsten i reče:

"To nije dobro. Pitaj ga ima li kod sebe nešto drugo što je pripadalo njegovom ujaku."

Dječak potom iz džepa izvadi veliki, crveni rubac, pa reče: "I ovo je od moga ujaka."

Čim je dječak izvadio rubac iz džepa, Đip poviče:

"BURMUT! Tako mu svega! – Burmut Black Rappee.10 Ne osjećate li? Njegov ujak šmrče burmut – pitaj ga, doktore!"

Doktor upita dječaka, a on reče: "Da. Moj ujak mnogo voli šmrkati burmut."

"Odlično!", reče Đip. "Čovjeka samo što nismo pronašli. Bit će to lako kao ukrasti mačiću mlijeko. Reci dječaku da ću njegovog ujaka pronaći za manje od tjedan dana. Idemo gore vidjeti s koje strane puše vjetar."

"Ali sada je mrak", reče doktor. "Ne možeš ga pronaći po mraku!"

"Ne treba mi nikakvo svjetlo da bih pronašao čovjeka koji miriše po burmutu Black Rappee", reče Đip dok se penjao po stepenicama. "Da taj čovjek ima neki težak miris, poput recimo žice - ili poput tople vode, to bi bilo nešto drugo. Ali burmut! Pih!"

"Zar topla voda ima miris?", upita doktor.

"Naravno da ima", reče Đip. "Topla voda miriše sasvim drugačije od hladne vode. A i mlaka voda – kao i led – ima sasvim drugačiji miris. Eto, jednom sam slijedio nekog čovjeka deset milja po mrklom mraku po mirisu tople vode s kojom se obrijao – jer siromašak nije imao sapuna... No idemo sada vidjeti s koje strane puše vjetar. Vjetar je vrlo važan kod njušenja na velike udaljenosti. Ne smije biti prejak – i naravno, mora puhati u pravom smjeru. Dobar, ravnomjeran, vlažni povjetarac je najbolji od svega... Ha! – Vjetar puše sa sjevera!"

Đip tada ode na pramac broda i onjuši vjetar, te počne sam sebi mrmljati:

"Katran. Španjolski luk. Kerozin. Mokre kabanice. Zgnječeno lovorovo lišće. Spaljena guma. Oprane čipkaste zavjese – ne, krivo, čipkaste zavjese koje se suše. I lisice – stotine lisica – mladunčad; i – "

"Zar zaista možeš nanjušiti sve te različite stvari u ovakvom vjetru?", upita doktor.

"Pa naravno!", reče Đip. "A to su samo neki od lakših mirisa – oni najjači. Svaki tupan ih može nanjušiti i ako je prehlađen. Čekaj sad, pa ću ti reći neke od težih mirisa koje ovaj vjetar donosi – neke od delikatnijih."

Pas zatim čvrsto zatvori oči, gurne nos ravno u zrak i snažno ponjuška s napola otvorenim ustima.

Neko duže vrijeme nije ništa rekao. Bio je tih poput kamena. Jedva je disao. Kad je napokon počeo govoriti, zvučalo je kao da pjeva, tužno, u snu.

"Cigle", šapne, vrlo tiho, "stare žute cigle, koje trunu od starosti u zidu nekog vrta. Slatki zadah mladih krava koje stoje u potoku na planini. Olovni krov golubarnika – ili možda nekog silosa11 - kojega prži podnevno sunce. Crne dječje rukavice koje stoje na komodi od orahovog drva. Prašnjavi put s pojilom za konje pod platanama12. Male gljive koje niču kroz lišće koje trune; i – i – i – "

"Njušiš li pastrnjak13?", upita Gic-Gic.

"Ne", reče Đip. "Ti samo misliš na stvari za jelo! Nema pastrnjaka! I nema burmuta – mnogo lula i cigareta, nešto cigara. Ali nema burmuta. Morat ćemo pričekati da vjetar promjeni smjer na jug."

"Da, sad je vjetar loš, kako da ne", reče Gic-Gic. "Mislim da se pretvaraš, Đip. Tko je ikad čuo da se čovjeka može u sred oceana pronaći samo po mirisu! Rekao sam ti da to ne možeš!"

"Gledaj ovamo", reče Đip, stvarno se razljutivši. "Dobit ćeš ugriz u nos za čas! Ne moraš se bojati samo zato što nam doktor ne dopušta da ti damo što zaslužuješ, pa možeš biti drzak koliko te volja!"

"Prestanite se svađati!", reče doktor. "Dosta! Život je prekratak. Reci mi, Đip, što misliš odakle dolaze svi ti mirisi?"

"Iz Devona i Walesa14 – većina njih", reče Đip. "Vjetar puše iz tog smjera.

"No, no!", reče doktor. "Znaš da je to zbilja izuzetno – zbilja. Morat ću to zabilježiti za svoju novu knjigu. Pitam se možeš li i mene naučiti da tako dobro njušim... Ali ne – možda sam bolji ovakav kakav jesam. 'Ako imaš dovoljno, onda si bogat", kaže se. Idemo dolje večerati. Baš sam ogladnio."

"I ja sam", reče Gic-Gic.
DEVETNAESTO POGLAVLJE HRID Ustali su rano sljedećeg jutra, iz svilenih kreveta, i vidjeli da sunce žarko sija i da vjetar sada puše s juga.

Đip je njušio južni vjetar pola sata. Onda je došao k doktoru, mašući niječno glavom.

"Nisam nanjušio nikakav burmut", reče on. "Morat ćemo pričekati da vjetar okrene na istok."

Ali i kada je počeo puhati istočni vjetar, oko tri sata toga popodneva, pas nije uspio uhvatiti miris burmuta.

Mali je dječak bio jako razočaran i opet je počeo plakati, govoreći da misli da mu nitko neće moći pronaći njegovog ujaka. Ali sve što je Đip imao za reći doktoru bilo je:

"Reci mu da ću, kada vjetar okrene na zapad, pronaći njegovog ujaka pa makar bio i u Kini – ako još uvijek šmrče burmut Black Rappee."

Morali su čekati tri dana dok nije zapuhao zapadni vjetar. Bilo je to u petak ujutro, rano – čim je počelo svitati. Fina kišna izmaglica ležala je na moru poput tanke magle. A vjetar je bio lagan i topao i vlažan.

Čim se probudio, Đip otrči na palubu i podigne njušku u zrak. Potom se jako uznemiri i otrči ponovno dolje probuditi doktora.

"Doktore!", povikao je. "Imam ga! Doktore! Doktore! Probudi se! Slušaj! Imam ga! Vjetar puše sa zapada i ne miriše po ničemu drugome nego po burmutu. Dođi gore i okreni brod – brzo!"

Doktor tada iskoči iz kreveta i ode za kormilo kako bi okrenuo brod.

"Idem ja sada na pramac", reče Đip, "a ti gledaj moj nos – u kojem ga smjeru okrenem, ti tamo zaokreni brod. Taj čovjek ne može biti daleko, ako je miris ovako jak. A vjetar je ugodan i vlažan. Prati me sada!"

I tako je cijelo jutro Đip stajao na pramcu broda, njuškajući vjetar i pokazujući doktoru u kojem smjeru da kormilari, dok su sve druge životinje i mali dječak stajali oko njega širom otvorenih očiju, gledajući psa u čudu.

Negdje u vrijeme ručka Đip zamoli Dab-Dab da ode reći doktoru kako je zabrinut i treba s njim govoriti. Dab-Dab ode i dovede doktora s drugog kraja broda, a Đip mu reče:

"Dječakov ujak umire od gladi. Brod mora ići najvećom mogućom brzinom."

"Kako znaš da umire od gladi?", upita doktor.

 



 

"Doktore!", povikao je. "Imam ga!"

 

 

"Zato što nema nikakvog drugog mirisa u zapadnom vjetru osim mirisa burmuta", reče Đip. "Da je taj čovjek kuhao ili jeo bilo kakvu hranu, ja bih to nanjušio. Ali on nema čak ni vode za piće. Sve što uzima je burmut – u velikim količinama. Stalno smo mu sve bliže, jer se miris pojačava svake minute. Ali neka brod plovi što je brže moguće, jer sam siguran da će taj čovjek umrijeti od gladi."

"U redu", reče doktor, pa pošalje Dab-Dab da zamoli lastavice da opet vuku brod, isto onako kako su ga vukle kada su ih gonili gusari.

I snažne male ptičice dođu i još jednom se upregnu u brod.

Brod je sada skakao po valovima strahovitom brzinom. Išao je toliko brzo da su ribe morale skakati i spašavati život sklanjajući mu se s puta, da ih ne bi pregazio.

A životinje su se strašno uznemirile, te su prestale gledati u Đipa i počele gledati more ispred njih, ne bi li opazile kakvo kopno ili otoke na kojima bi mogao biti umirući čovjek.

No prolazio je sat za satom, brod je i dalje jurio, preko istog ravnog, ravnog mora, ali nigdje na vidiku nije bilo nikakvog kopna.

Životinje su sada prestale čavrljati i mirno su sjedile, nemirne i nesretne. Jadni se dječak opet rastužio. I na Đipovom licu bio je zabrinuti izraz.

Napokon, kasno popodne, dok je sunce zalazilo, sova Tu-Tu, koja se smjestila na vrh jarbola, sve ih odjednom preplaši vičući iz sveg glasa:

"Đip! Đip! Vidim jednu veliku, veliku hrid ispred nas – gledaj – tamo gdje se susreću nebo i voda. Vidiš li kako se sunce na njoj presijava – poput zlata! Dolazi li miris od tamo?"

A Đip se odazove:

"Da! To je to! Naš čovjek je tamo. – Konačno, konačno!"

A kada su se približili, vidjeli su da je hrid jako velika – velika poput velikog polja. Na njoj nije bilo ni stabala, ni trave – nije bilo ničega. Velika je hrid bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa.

Doktor tada usmjeri brod okolo hridi. Ali na njoj se nigdje nije moglo vidjeti nikoga. Sve su životinje izbečile oči i gledale što su bolje mogle, a John Dolittle je iz potpalublja donio dalekozor.

Ali nisu primijetili ni jednog živog stvora – čak ni galeba, ni morsku zvijezdu, ni vlat morske trave.

Svi su stajali mirno i osluškivali, naprežući uši ne bi li uhvatili kakav zvuk. Ali jedino što se moglo čuti bilo je lagano udaranje malih valova o bokove njihovog broda.

Onda su svi počeli dozivati: "Ehej, tamo! Ehej!", dok im glasovi nisu promukli. Ali jedino što se čulo bio je odjek od stijena.

Mali dječak tada brizne u plač i reče:

"Bojim se da više nikada neću vidjeti svog ujaka! Što da kažem kada dođem kući?"

Ali Đip pozove doktora:

"On mora biti tamo – mora – MORA! Miris ne ide nikuda dalje. Mora biti tamo, kažem vam! Dovezi brod blizu hridi, da mogu na nju iskočiti."

Doktor dovede brod što je bliže mogao i spusti sidro. Potom on i Đip siđu s broda na hrid.

Đip odmah spusti nos skroz do zemlje i počne trčati posvuda. Išao je gore i dolje, naprijed i natrag, išao je cik-cak, vijugajući, potrkujući i okrećući se. A kuda je god krenuo, doktor je trčao za njim, bio mu je za petama – dok posve nije ostao bez daha.

Konačno Đip snažno zalaje i sjedne. A kada je doktor do njega dotrčao, vidio je da pas zuri u veliku, duboku jamu na sredini hridi.

"Dječakov ujak je tu dolje", reče tiho Đip. "Nije čudo da ga oni budalasti orlovi nisu mogli vidjeti! – Da bi se pronašlo čovjeka, treba pas!"

Doktor se tada spusti u jamu, koja je bila poput kakve pećine ili tunela, i sezala je duboko ispod površine. Potom zapali šibicu i krene mračnim prolazom, dok ga je Đip pratio.

Doktorova se šibica uskoro ugasila, pa je morao kresnuti još jednu i još jednu i još jednu.

Napokon su stigli do kraja prolaza, i doktor vidje da se nalazi u nekakvoj malenoj prostoriji s kamenim zidovima.

A tamo, usred prostorije, ležao je čovjek s vrlo crvenom kosom – i čvrsto spavao!

Đip odjuri prema njemu i ponjuši nešto što je stajalo na podu pored njega. Doktor se sagne i pokupi to. Bila je to ogromna kutija burmuta. I bila je puna duhana Black Rappee!
DVADESETO POGLAVLJE RIBAROV GRAD Cledajući da ga ne preplaši, doktor tada nježno, jako nježno probudi tog čovjeka.

Ali baš se u tom trenutku šibica opet ugasila. A čovjek je pomislio da se to vratio Ben Ali, pa počne udarati doktora u mraku.

No kada mu je John Dolittle rekao tko je i da na brodu dovodi njegovog spašenog nećaka, čovjek je bio presretan i rekao mu je da mu je žao što ga je napao. Nije ga ipak jako ozlijedio – jer bilo je premračno da bi se dobro udarilo. Onda je doktoru dao prstohvat burmuta.

Čovjek je tada ispričao kako ga je Berberski Zmaj ostavio na ovoj hridi jer mu on nije htio obećati da će postati gusar, i kako je spavao u ovoj jami jer na otoku nije bilo nikakve kuće u kojoj bi se mogao ugrijati.

I onda reče:

"Četiri dana nisam imao ništa za jesti ni piti. Preživio sam od burmuta."

"Eto ga!", reče Đip. "Što sam ti rekao!"

Zapalili su još nekoliko šibica i pronašli izlaz kroz prolaz na svjetlo dana, te doktor požuri čovjeka do broda kako bi pojeo malo juhe.

Kada su životinje i dječak vidjeli doktora i Đipa kako se vraćaju na brod s crvenokosim čovjekom, počeli su klicati i vikati i plesati po brodu. A lastavice iznad njih počeše zviždukati što su glasnije mogle – tisuće i milijuni lastavica – kako bi pokazale da su i one sretne što je hrabri dječakov ujak pronađen. Buka je bila takva da su mornari daleko na moru pomislili da se sprema nekakva strašna oluja. "Pazi ovu neveru kako huči na istoku!", rekli su.

A Đip je bio strahovito ponosan na sebe – iako se trudio ne izgledati umišljeno. Kada mu je Dab-Dab prišla i rekla: "Đip, pojma nisam imala da si tako pametan!", on je samo klimnuo glavom i rekao:

"O, nije to ništa posebno. Ali znaš, da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Ptice nisu dobre u toj igri!"

Doktor tada upita crvenokosog ribara gdje je njegov dom. Kada mu je odgovorio, doktor zamoli lastavice da brod najprije odvedu tamo.

I kada su stigli do zemlje o kojoj je čovjek govorio, vidjeli su mali ribarski gradić podno stjenovite planine, a čovjek im pokaže kuću u kojoj živi.

Dok su spuštali sidro, majka malog dječaka (koja je naravno bila i sestra njegovog ujaka) dotrči do obale prema njima, smijući se i plačući u isti mah. Sjedila je na brežuljku cijelih dvadeset dana, gledala u more i čekala da se vrate.

Poljubila je doktora mnogo puta, pa se on hihotao i zacrvenio kao neka školarka. Pokušala je poljubiti i Đipa, ali je on pobjegao i sakrio se u unutrašnjost broda.

"To je blesavi posao, to ljubljenje", reče on. "Ja do toga ništa ne držim. Neka ode i poljubi Gic-Gica, ako već MORA nešto ljubiti!"

 



 

Poljubila je doktora mnogo puta.

 

 

Ribar i njegova sestra nisu htjeli da doktor ode na brzinu. Molili su ga da s njima ostane nekoliko dana. I tako su John Dolittle i njegove životinje morali ostati u njihovoj kući cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka.

A svi su se dječaci iz ribarskog sela spustili do plaže, pokazivali veliki brod koji je tamo bio usidren i jedan drugome šaptom govorili:

"Gledaj! Ovo je bio gusarski brod – Ben Alijev – brod najstrašnijeg gusara koji je ikad plovio preko sedam mora! Ovaj stari gospodin s visokim šeširom koji je odsjeo kod gospođe Trevelyan, ON je otea brod Berberskom Zmaju – a njega je pretvorio u seljaka. Tko bi to za njega pomislio – njega, ovako finog i dragog – i sve to!... Pogledaj ta velika crvena jedra! Ne izgleda li taj brod opako – a i brz je? – Oh!"

Cijela ta dva i pol dana koliko se doktor zadržao u malom ribarskom gradiću ljudi su ga stalno pozivali na čaj i na ručak i na večere i na zabave. Sve su mu dame poslale kutije cvijeća i bombona, a seoska je glazba svake večeri svirala pod njegovim prozorom.

Na koncu doktor reče:

"Dobri ljudi, sada moram otići kući. Bili ste zaista jako ljubazni. Uvijek ću se toga sjećati. Ali moram ići kući – jer me tamo štošta čeka."

I čim se doktor spremio da ode, dođe ulicom gradonačelnik toga grada, zajedno s mnogo drugih ljudi u svečanoj odjeći. Gradonačelnik zastane ispred kuće u kojoj je odsjeo doktor, a svi iz sela su se okupili kako bi vidjeli što će se dogoditi.

Nakon što je šest paževa zatrubilo u sjajne trube kako bi ljudi prestali razgovarati, doktor izađe na stepenice, a gradonačelnik održi govor.

"Doktore John Dolittle", reče on, "velika mi je čast dati čovjeku koji je mora oslobodio Berberskog Zmaja ovaj mali znak pažnje zahvalnog naroda našeg dičnog grada."

I gradonačelnik iz džepa izvadi paketić umotan u papir, te ga otvori i dade doktoru savršeni lijepi sat s pravim dijamantima na poleđini.

Gradonačelnik potom iz džepa izvadi još veći paket i reče:

"Gdje je pas?"

Svi su se tada dali u potragu za Đipom. I konačno ga Dab-Dab pronađe na drugoj strani sela u jednom oboru za stoku, u kojemu su svi psi iz tog kraja stajali oko njega, bez riječi od divljenja i poštovanja.

Kada su Đipa doveli pored doktora, gradonačelnik otvori veći paket, u kojemu je bila pseća ogrlica napravljena od čistog zlata! Začuo se snažni žamor iznenađenja među seljanima dok ju je gradonačelnik stavljao i učvršćivao oko Đipovog vrata vlastitim rukama.

Jer na ogrlici su velikim slovima bile urezane ove riječi: "ĐIP – NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU".

Svjetina se premjestila na plažu kako bi ih ispratila. I nakon što su crvenokosi ribar i njegova sestra i mali dječak zahvalili doktoru i njegovom psu opet i opet i opet, veliki, hitri brod s crvenim jedrima okrenuo se još jednom prema Puddlebyju i isplovio na otvoreno more, dok je seoska glazba svirala na obali.
ZADNJE POGLAVLJE OPET KOD KUĆEeđutim, ožujski vjetrovi su došli i prošli, gotovi su bili i travanjski pljuskovi, svibanjski pupoljci pretvorili su se u cvjetove, pa je lipanjsko sunce već sijalo iznad pitomih polja kada se John Dolittle konačno vratio u svoju zemlju.

Ali nije još bio stigao kući u Puddleby. Prvo je proputovao cijelu zemlju sa svojim gurnime-povuciga u ciganskim kolima, zaustavljajući se na svim seoskim sajmovima. A tamo bi, pored akrobata s jedne strane i lutkarske predstave s druge strane, objesili veliki znak na kojemu je pisalo: "DOĐITE VIDJETI ČUDESNU DVOGLAVU ŽIVOTINJU IZ AFRIČKE DŽUNGLE. Ulaznica: ŠEST PENIJA."

Gurnime-povuciga bi ostao u kolima, dok bi druge životinje legle ispod njih. Doktor bi sjeo u stolicu ispred kočije primajući novčiće i smješkajući se ljudima koji su ulazili, dok je Dab-Dab cijelo vrijeme bila zauzeta time da ga grdi što je puštao djecu da ulaze besplatno dok ona nije gledala.

 

 



 

Doktor bi sjeo u stolicu ispred kočije.

 

 

Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa dolazili su pitati doktora da im proda tog čudnog stvora, govoreći mu da će mu za njega dati ogromnu svotu novca. Ali doktor bi uvijek zavrtio glavom i rekao:

"Ne! Gurnime-povuciga nikada neće biti zatvoren u kavezu. Bit će uvijek slobodan da ode ili se vrati, baš kao vi i ja."

Mnogo su toga zanimljivoga vidjeli i doživjeli tijekom ovakvoga lutalačkoga života, ali svi su i dalje ostali potpuno obični, unatoč svim velikim stvarima koje su vidjeli i doživjeli u stranim zemljama. U početku im je bilo zanimljivo biti dijelom ovakvog cirkusa, ali nakon nekoliko tjedana svi su se strašno zamorili, pa su i doktor i svi ostali jedva čekali otići kući.

Ali toliko je mnogo ljudi salijetalo mala kola i plaćalo šest penija kako bi mogli ući i vidjeti gurnime-povuciga, da je doktor vrlo uskoro mogao prestati biti sajamski zabavljač.

I jednoga lijepog dana, kada je sljez bio u punom cvatu, vrati se on natrag u Puddleby kao bogat čovjek, te nastavi živjeti u maloj kući s velikim vrtom.

Stari hromi konj u staji bio je sretan što ga vidi, kao i lastavice koje su već napravile svoja gnijezda pod nadstrešnicom njegove kuće i već dobile mlade. I Dab-Dab je također bila sretna što se vratila u kuću koju je tako dobro poznavala – premda je trebalo strašno mnogo čistiti prašinu, a paučine je bilo posvuda.

A nakon što je Đip otišao i pokazao svoju zlatnu ogrlicu umišljenom ovčaru u susjedstvu, vratio se i počeo trčati po vrtu kao lud, tražeći kosti koje je tamo odavno zakopao i tjerajući štakore iz spremišta za alat, dok je Gic-Gic u kutu pored vrtnog zida iskopavao hren koji je narastao do visine od jednog metra.

 



 

Vratio se i počeo trčati po vrtu kao lud.

 

 

Doktor je otišao do mornara koji mu je posudio brod i kupio mu dva nova broda, kao i gumenu lutku za njegovu bebu, te platio trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Kupio je i drugi klavir, te u njega vratio bijele miševe – jer su se oni požalili da im je ladica komode neudobna.

Čak i kad je do vrha novcem napunio svoju staru kasicu koja je stajala na polici u kuhinji – još uvijek mu je ostalo dosta novca, pa je morao nabaviti nove tri kasice, isto toliko velike, kako bi imao gdje spremiti ostatak.

"Novac", reče on, "je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti."

"Da", reče Dab-Dab koja si je podgrijavala čajne kolačiće. "Zbilja je tako!"

A kada je opet došla zima i kada je snijeg napadao sve do kuhinjskog prozora, doktor i njegove životinje bi sjeli oko velike, tople vatre nakon večere, te bi im on na glas čitao iz svojih knjiga.

A tamo daleko u Africi, prije nego što bi otišli na spavanje, majmuni bi čavrljali na palmama pod velikim žutim mjesecom i govorili jedan drugome:

"Pitam se što dobri čovjek sada radi – tamo, u zemlji bijelog čovjeka! Mislite li da će se ikada vratiti?"

A Polinezija bi zacvičala između lijana:

"Mislim da hoće – vjerujem da hoće – nadam se da hoće!"

A onda bi krokodil na njih zagroktao iz crnog blata u rijeci."

"Ja sam SIGURAN da hoće! – Idite spavati!"

 

 



Rubi Despot 3.b
Rubi Despot 3.b
Priča o doktoru Dolittleu                                               
 Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                        
 Glavni lik: John Dolittle                                                
 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod, paluba, pramac, hrid, tunel, malena prostorija s kamenim zidovima, mali ribarski grad, ribarova kuća, obor, cirkus.


Prvo poglavlje: Puddleby 

Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat. 

 

Drugo poglavlje: Životinjski jezik 

Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju.  

 

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem 

Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila. 

 

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike

Jedne hladne zimske večeri, majmun Či-Či uletio je kroz vrata posve bez daha i viknuo doktoru  da je dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest od koje svi obolijevaju i na stotine ih umire pa preklinju doktora da dođe u Afriku i zaustavi tu bolest. Doktor je bio jadan i u muci jer nije imao novaca ali su m pomogli mornar i trgovac. Mornar mu je posudio brod i zamolio trgovca da pričeka svoj novac dok se doktor ne vrati. Doktor nije mogao povesti sa sobom puha, vodene voluharice, šišmiše i konja. Poveo je samo psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu, papigu Polineziju i majmuna Či-Čija. Životinjski mesar ih je sve ispratio, a lastavica koja im je prenijela tu poruku rekla je da će im pokazati put u Afriku. I putovanje je počelo. 



Peto poglavlje: Veliko putovanje

Doktor i njegove životinje putovali su šest tjedana. Usput su susreli ribe poletuše i dupine koji su im pokazali gdje mogu pronaći luk jer im ga je ponestalo. U jednom trenutku podigla se velika oluja sa velikim valovima a zatim su se nasukali i na brodu se pojavila velika rupa pa su uz pomoć konopa na kraju svi stigli na kopno gdje su se sklonili u lijepu veliku špilju. Papiga Polinezija od sreće je skoro plakala što se nakon puno godina vratila u Afriku. Dok su ostale životinje tražile doktorov šešir, pronašle su i miša koji se sakrio kako bi mogao doći sa njima. Na kraju im je prišao jedan crnac i rekao im da ih sve mora odvesti kod kralja Afrike!

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj

Doktor i njegove životinje neko su vrijeme hodali kroz gustu šumu, stigli su do iskrčene čistine i ugledali kraljevu palaču. Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i njihovim sinom kraljevićem Bumpom. Kada je doktor stigao do palače, kralj ga upita čime se bavi, a doktor mu ispriča zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne smije putovati kroz njegovu zemlju jer ga je već jedan bijelac prevario. Kralj se tada okrenuo prema nekim od crnaca i rekao im da odvedu doktora   i njegove životinje u zatvor koji je imao jedan mali prozor s rešetkama kroz koji se Polinezija mogla provući. Zahvaljujući tome uspjela je zavarati kralja i na prijevaru osloboditi doktora i njegove životinje. 

Sedmo poglavlje: Majmunski most

Kralj je bio bijesan zato što su doktor i njegove životinje pobjegli iz zatvora. Odmah je probudio cijelu svoju vojsku i sve svoje sluge, kuhare, vrtlare,  brijača i učitelja Bumpa. Svi su oni, pa čak i umorna kraljica koja se tek vratila sa plesa, cijelu noć pretraživali džunglu pokušavajući pronaći doktora i njegove životinje. Majmun Či-Či i Polinezija poznavali su džunglu bolje od kraljeve vojske. Kada je sunce počelo izlaziti, umorna kraljica je poslala vojsku natrag ali ih je kralj opet potjerao u potragu.Doktoru i njegovim životinjama pomogao je Či-Čijev rođak, veliki majmun i drugi majmuni koji su u zadnjem trenutku uspjeli napraviti most preko kojega su doktor i njegove životinje uspjeli prijeći u Zemlju majmuna. 
 
Osmo poglavlje: Vođa lavova

John Dolittle bio je strašno zaposlen jer su stotine i tisuće svih vrsta majmuna bile bolesne. Puno ih je i umrlo. On je razdvojio bolesne od zdravih i još je zdrave cijepio. Sagradio je i još jednu veliku kući s puno kreveta za bolesne majmune ali nije imao dovoljno zdravih majmuna da se brinu o bolesnim pa je poslao poruke drugim životinjama da mu pomognu. Lav, leopardi i antilope bili su oholi i nisu mu htjeli pomoći. Onda je lavica napala lava da se vrati doktoru, povede sa sobom glupe leoparde i antilope da mu pomognu liječiti majmune jer će onda možda oktor htjeti izliječiti i njihovog lavića. Doktor se jako razveselio jer su sve životinje došle pomoći i do kraja slijedećega tjedna svi su majmuni bili zdravi. 

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna

Kada se doktor probudio, rekao je majmunu Či-Čiju da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su se iznenadili jer su mislili da će doktor ostati sa njima. Odmah su se okupili i pokušali smisliti kako bi ga mogli nagovoriti da ostane. Či-Či im je objasnio da je doktor u svojoj zemlji ostavio dugove i da ih mora vratiti. Onda su mu barem htjeli nešto pokloniti, a Či-či im je predložio da mu poklone gurnime-povuciga.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja

Gurnime-povuciga su životinje kojih danas više nama, ali prije mnogo godina je to bila jedina životinja na svijetu s dvije glave. Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga i kada su ga uhvatili morali su ga nagovarati da pođe s njima doktoru Dolittleu. Kada je gurnime-povuciga shvatio da je doktor Dolittle dobar čovjek, pristao je poći za njim u Zemlju bijelog čovjeka. Kada su se spakirali i bili spremni za polazak, majmuni su priredili veliku zabavu za doktora na koju su pozvali sve životinje iz džungle. Kada su se svi najeli, doktor im je rekao da je jako tužan što odlazi i dao im je nekoliko savjeta za zdravlje i sreću. Veliki gorila je do vrha stola dovukao jednu veliku stijenu i rekao da će ona označavati mjesto gdje je doktor izliječio bolesne majmune. Onda su doktor i njegovi ljubimci krenuli na put, a svi majmuni  noseći njegov kovčeg i torbe išli su s njim sve do ruba svoje zemlje.

Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević

Oproštaj doktora Dolittlea je dugo trajao jer su tisuće i tisuće majmuna željele stisnuti mu ruku. Potom su doktor i njegove životinje nastavili put sami. Polinezija ih je upozoravala da moraju lagano gaziti i tiho govoriti dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Jednoga dana, či-či je otišao naprijed kako bi pronašao kokosove orahe, a doktor i  ostale životinje izgubili su se u dubokoj šumi. Nakon nekoliko dana lutanja pogreškom su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi opet uhvatili. Samo je Polinezija uspjela pobjeći. Šutjela je, treptala očima i razmišljala. Ojednom je ugleala Či-Čija pa mu je objasnila da su se izgubili u džungli i pogreškom zalutali u kraljev vrt. Odjednom je naišao kraljević Bumpo i počeo si čitati bajke. Uzviknuo je da želi biti bijeli kraljević, a Polinezija se počela pretvarati da je Tripsitinka, kraljica vila, i nagovarala ga da ode u zatvor i da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija

 Polinezija se iskrala iz zatvora i javila doktoru Dolittleu da će mu doći princ Bumpo i da ga mora pobijeliti. Doktor je otišao do torbe sa lijekovima i počeo smišljati kako će pobijeliti kraljevića Bumpa. Kraljević Bumpo je došao i rekao doktoru da će mu dati pola svoga kraljevstva i što god još bude želio ako ga pobijeli tako da se može vratiti uspavanoj ljepotici. Morao je ispuniti obećanje koje je dao doktoru pa je prije bijeljenja otišao pripremiti brod za doktora. Kada se Bumpo vratio doktor je u zdjeli pomiješao mnogo lijekova i rekao Bumpu da u nju umoči svoje lice. Kraljević je duže vrijeme držao lice u zdjeli, a kada ga je podigao, postalo je bijelo kao snijeg, a boja očiju više nije bila smeđa nego sivkasta. Kraljević je bio presretan i oslobodio ih je iz zatvora. Onda su sa brodom krenuli na putovanje u Puddleby. Sve lastavice su ih čekale, doletjele na brod i pokazivale im put, a Či-Či, Polinezija i krokodil ostali su u Africi tugujući za njima.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava jedra

Ploveći prema Puddlebyu doktorov brod je morao proći pored Berberske obale. To je obala velike pustinje Sahare gdje su živjeli Berberski gusari. Oni su bili zli, napadali su druge brodove i krali, a ljude bi vodili sa sobom i tjerali da prijateljima pišu pisma u kojima traže novac. I ako im prijatelji ne bi poslali novac, gusari bi ih bacili u more. Jednoga dana Dab-Dab je ugledao crveno jedro nekog broda i to mu se nije svidjelo. Đip je isto rekao da njuši zle ljude. Brod im se približavao pa su shvatili da su to gusari iz Berberske zemlje. Doktorov brod nije mogao brže ploviti i zato su lastavice privezale krajeve konopa za pramac broda, uhvatile konope za drugi kraj i poletjele vukući brod za sobom. Tako su uspjeli pobjeći gusarima i zbog toga su bili jako sretni.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju

Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile pa su se odlučile odmoriti i sakrile su brod u jednom dubokom zaljevu. Svi su se počeli iskrcavati iz broda, čak i štakori. Jean veliki crni štakor prišao je doktoru i upozorio ga da će još prije sutra navečer njegov brod potonuti i da ga zato svi štakori napuštaju i sigurni su u to zbog peckanja u njihovim repovima. Zatim su se svi spustili sa broda i počeli po otoku tražiti vodu. Dab-Dab je prvi shvatio da pjevaju kanarinci i da se oni nalaze na kanarskim otocima. Kanarinci su čuli puno dobrih priča o doktoru, odveli su ga do lijepog izvora vode i na kraju pomogli da se doktor i njegove životinje ukrcaju na gusarski brod koji je bio prazan jer su gusari sišli s njega kako bi opljačkali doktorov brod.

Petnaesto poglavlje: Berberski zmaj

Kada je doktor podigao sidro i isplovio brodom iz zaljeva, Gic-Gic je tako glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Vođa tih zlih ljudi koji se zvao Ben-Ali, zmaj, prijetio je doktoru da će si za večeru napraviti svinjske kotlete i pečenu patku. Dok su se gusari približavali doktorovom brodu, njihov brod je počeo tonuti. U isto vrijeme počeli su im se približavati i morski psi. Morski psi  nisu pojeli gusare nego su se dogovorili sa doktorom da će nagovoriti gusare da prestanu ubijati i krasti i počnu se baviti uzgajanjem sjemenki za ptice. Doktor je sa morskim psima pustio gusare da otplivaju do obale. 

Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje

Doktor se zahvalio morskim psima. On i njegovi ljubimci plovili su prema kući na brodu s tri crvena jedra. Sve životinje sišle su u potpalublje vidjeti brod iznutra. Kada se doktor isto spustio u potpalublje, našao je životinje okupljene oko malih vrata male sobice. Tu malu sobicu nisu mogli otvoriti zato što je bila zaključana, a nisu imali ključ. Sova Tu-Tu uvjeravala ih je da unutra netko plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci

Doktor je probio rupu na vratima sa sjekirom i zapalio šibicu jer je unutra bilo jako mračno. Na sred poda sjedio je mali dječak koji je imao oko 8 godina i koji je plakao. Čim je vidio doktorovo lice, prestao je plakati. Upitao je doktora zna li gdje je njegov ujak kojega su gusari oteli i htjeli da i on bude gusar. Ujak to nije htio pa se vođa gusara, Ban-Ali jako naljutio i rekao da će ga baciti u more. Doktor je pitao dječaka kako izgleda njegov ujak. Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i istetovirano sidro na ruci. Onda je otišao potražiti dupine i pitao ih znaju li nešto o čovjeku sa crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Dupini su odmah znali da je to kapetan broda Prgava Sally. I rekli su da se sigurno nije utopio jer bi oni to znali zato što oni uvijek sve doznaju. Zato ih školjke zovu "oceanski brbljavci". Dječak se jako razveselio kad je čuo da mu je ujak živ i sve su se životinje veselile s njim.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi

 Doktor je dječaku rekao da moraju pronaći njegovog ujaka i da je to prva stvar - sada kada znamo da nije bačen u more. Dab-Dab mu tada priđe i šapne da zamole orlove da potraže dječakovog ujaka zato što nijedan živi stvor ne vidi bolje od orla. Doktor je poslao jednu od lastavica da potraži orlove. Nakon sat vremena lastavica se vratila sa 6 orlova različitih vrsta. Gic-Gic ih se bojao pa se sakrio iza neke bačve, a doktor je rekao orlovima da se jedan čovjek izgubio - i ribar s crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Orlovi su bili toliko ljubazni da su otišli potražiti dječakovog ujaka. Nije ih bilo neko vrijeme ali kada su se vratili, već je skoro bila noć. Orlovi su rekli doktoru da nigdje nisu vidjeli dječakovog ujaka. 6 velikih orlova su zamahnuli svojim velikim krilima i odletjeli svojim kućama na planinama i stijenama. Svima su nedostajali Či-Či i Polinezija, a doktor je stalno pričao kako ih je Polinezija spašavala iz zatvora pa mu je Gic-Gic rekao da ne priča tako puno i rekao je da je lako pričati, ali da nije baš lako pronaći čovjeka kada ga moraš tražiti po cijelom svijetu. Svi su se počeli pitati je li se od tada promijenio, a pas Đip je pitao dječaka ima li nešto od njegovog ujaka. Dječak mu je pokazao zlatni prsten od njegovog ujaka ali Đip je rekao da to nije dovoljno pa mu je pokazao i veliki, crveni rubac. Čim mu je dječak pokazao rubac, Đip je povikao da će njegovog ujaka pronaći za manje od tjedan dana jer je pronašao burmut.

Devetnaesto poglavlje: Hrid

Đip je dotrčao na palubu i podignuo njušku u zrak. Potom se jako uznemirio i otrčao po doktora. Vjetar je puhao sa zapada i mirisao samo po burmutu. Lastavice su opet vukle brod da prije stignu do dječakovog ujaka. Đip je bio siguran da se dječakov ujak nalazi negdje na hridi. Kada su doktor  Đip sišli na hrid, pronašli su čovjeka sa crvenom kosom i kutiju burmuta.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad

Doktor je spasio dječakovog ujaka i odvezao ih brodom u njihov grad. Svi su ga dočekali sa veseljem i morao je ostati u ribarevoj kući. Poslije su doktora i njegove životinje u gusarskom brodu svi otpratili i zahvalno mu mahali dok je sa brodom odlazio dalje na put prema kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće

Kada su se doktor i njegove životinje konačno vratil doma, svi su ih radosno dočekali. Doktor je otišao kod mornara koji mu je posudio brod i kupio mu dva broda i gumenu lutku. Platio je i trgovcu za hranu i napunio svoju kasicu. Navečer je svojim životinjama pored vatre čitao knjige. A daleko u Africi, Polinezija, majmuni i krokodil pitali su se hoće li im se doktor ikada više vratiti i bili su sigurni da hoće.
 
































Fran Vrcić 3. b
Fran Vrcić 3. b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hufh Lofting
Vrijeme radnje: nekoć davno, prije mnogo godina
Mjesto radnje: gradić Puddleby, kuća dr. Dolittla, vrt, brod, na moru, kraljevina Džolidžinki, kraljeva palača, Afrika, Zemlja Majmuna, obala Berberije, natrag kod kuće
Glavni lik: dr. John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, , trgovac životinjskom hranom, patkica Pat-Pat, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, stari konj, majmun Či-Či, krokodil, Gurnime-Povuciga, kralj, kraljević Bumpo, kraljica Ermintruda, dupini,  lav, čimpanze, pavijan, iguana, svilokosi majmun, lastavice, velika gorila, gusari, štakori, ujak-ribar, ribareva sestra Trevelija, Zmaj od Berberije,orlovi

Dnevnik čitanja:
1. Puddleby
U prvom poglavlju upoznajemo dr. Johna Dolittlea.
John Dolittle:
- živio je nekoć davno u gradiću Puddleby u maloj kući s velikim vrtom na rubu grada,
- bio je pravi liječnik i svašta je znao,
- bio je mudar, svi su ga poštovali,
- volio je životinje i neprestano sakupljao nove ljubimce
- smatrao je da je novac samo smetnja
Sarah Dolittle
- sestra dr. Dolittlea,
- vodi kućanstvo i neprestano gunđa zbog životinja
- prigovara zbog novca i  napušta Doktora kad ponovno zapadne u novčane nevolje 
2. Životinjski jezik
Trgovac životinjskom hranom
- nagovara Doktora da odustane od liječenja ljudi i postane živnar,
- divi se Doktorovoj knjizi o mačkama iako ne zna čitati i pisati
Papiga Polinezija
- mudra stara papiga koja ne zna koliko joj je godina,
- uči doktora životinjski jezik,
- nagovara ga da postane doktor za životinje
3. Nove novčane nevolje
Majmun Či-Či
- bio je u vlasništvu talijanskog muzičara od kojeg ga je doktor otkupio,
- na majmunskom jeziku njegovo ime znači đumbir
Krokodil
- došao iz cirkusa zbog zubobolje,
- poželio je ostati u Doktorovoj kući,
- bio je umiljat i dobar prema ukućanima
4.  Poruka  iz Afrike
Lastavica je donijela poruku o bolesnim majmunima u Africi
..Doktor posuđuje brod  od pomorca i  započinje putovanje
5.Veliko putovanje
Plovili su prema Africi na jug
Lastavica je pokazivala  put
Susreli  su  leteće ribe  i  dupine
Uslijed velikog nevremena brod se nasukao na obalu  Afrike 
Napustili su brod u kojeg je počela  prodirati voda 
6. Polinezija  i  Kralj
Nakon dugog hodanja ugledali su palaču u kojoj je živio kralj s kraljicom Ermintrudom i krajevićem Bumpom
Kralj je zatvorio u tamnicu doktora i životinje
Papiga Polinezija je nadmudrila  kralja  koji je pustio doktora i životinje iz tamnice 
Kralj je kasno shvatio da je prevaren
7. Majmunski most
Kralj je bio  bijesan što je prevaren i  poslao je  sve svoje podanike da pronađu doktora
Doktor i životinje bježale su prema Zemlji Majmuna
Majmuni su napravili živi  most preko kojeg su doktori životinje pobjegli  vojnicima u Zemlju Majmuna 
8. Vođa Lavova
Doktor je imao  puno  posla oko bolesnih majmuna
Oko liječenja pomogao mu je  Vođa lavova  s ostalim životinjama
Nakon nekog vremena svi  majmuni su  ozdravili
9. Majmunsko vijeće
Doktor je donio  odluku o povratku u Puddleby
Majmuni  su  bili jako  tužni
Poklonili su doktoru rijetku životinju Gurnime- Povuciga
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime - Povuciga je rijetka  životinja bez repa, sa svakog kraka imala  je po jednu glavu i  na svakoj glavi  oštre rogove, jedna polovica spava a druga je  uvijek budna
Doktor ga  je poveo na putovanje prema svojoj zemlji
11.Crni Kraljević
Nakon nekoliko  dana hodanja kraljevi  ljudi su ponovno  uhitili i zatočili  doktora i  životinje osim Polinezije i majmuna Či-čija 
Polinezija je uvjerila kraljevića Bumpa kako mu doktor može napraviti  bijelo lice.
12.Ljekarije  i  vradžbine 
Polinezije je rekao doktoru da će izaći iz tamnice ako učini bijelim lice kraljevića Bumpa 
Kraljević želi biti bijelog lica kako bi pronašao  svoju Trnoružicu
Doktor je obećao kraljevići napraviti bijelo lice ako mu pripremi brod za odlazak s otoka
Kada je  kraljević dobio  bijelo lice pustio je  doktora i životinje
Doktor i živvotinje ukrcali su se na brod, dok su svojoj zemlji Africi ostali ČI-ČI, Polinezija i krokodil   
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su duž obale Berberije  gdje su ih lovili gusari
Lastavice su vukle brod i pomogle doktoru i životinjama da pobjegnu gusarskom brodu.
14. Štakori upozoravaju 
Uz pomoć lastavica doputovali su i pristali u luku 
Štakori su upozorili doktora da moraju napustiti brod koji tone
Doktori i životinje iskrcali su se s broda u potrazi za vodom i hranom  
Gusari su pronašli napušteni doktorov brod na kojem su tražili plijen
Doktor sa životinjama popeo se na prazan gusarski brod.
15.Zmaj od Berberije
Doktor je ukarao gusarki brod gusara Ben Ali, Zmaja od Beberije 
Uspjeli su pobjeći obzirom da je brod na kojem se nalazio zloglasni  gusar potunuo.
Gusar je obećao doktoru da više neće ubiti niti jednog čovjeka kako ga nebi pojeli morski psi
16.TU-TU ima dobar sluh
Doktor i životinje plovile su prema kući na gusarskom  brodu koji je bio bogato opremljen
Sova Tu-TU čula je kako se iza zatvorenih vrata na brodu netko nalazi
Kako nisu imali ključ doktor je odlučio razvaliti vrata sjekirom
17. Oceanske Klepetuše
Doktor je sjekirom razvalio vrata kabine u kojoj  su pronašli dječačića kojeg  su gusari oteli s ribarskog broda i zatočili, dok su njegvog ujaka  ribara bacili u more
18. Đip ima dobar njuh
Šest orlova nisu uspjeli  pronaći  ribara
Pas Đip je s ribarova  rupca onjušio burmut i obećao kako će ga pronaći za manje od tjedan dana.
19.Stijena
Pas Đip je čekao da se vjetar okrene na istok kako bi pronašao ribara.
Lastavice su vukle brod do stijene unutar koje su doktor i pas Đip pronašli  čovjeka  kako spava a pored njega se nalazila burmutica
20. Ribarski gradić
Pas Đip je bio ponosan i sretan što je pomogao u potrazi ribara kojeg su zajedno s dječakom odvezli u ribarski gradić gdje ih je čekala dječakova majka koja je bila ribareva sestra.
Gradonačelnik je u znak zahvalnosti što su oslobodili more od Zmaja od Berberije doktoru darovao sat s dijamantima, dok je psu Đipu darovao  zlatni pseći ovratnik
Doktor i životinje nastavili su putovanje kući
21. Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu ali je prije povratka u Puddleby proputovao cijelu zemlju kako bi svima pokazao Gurnime-Povuciga za što je zaradio mnogo novca
Kada su se vratili u jesen u Puddleby doktor je imao dovoljno novca s kojim je mogao  životinjama osigurati lijep život dok  je pomorcu koji mu je posudio brod za putovanje  u znak zahvalnosti kupio dva nova broda, i platio dug trgovcu za hranu. 
Doktora su se sjetile i životinje iz Afrike koje su se pitale hoće li ikad više vidjeti dobrog čovjeka.


NIKA BUHINIČEK 3.b
NIKA BUHINIČEK 3.b
Naziv  djela  Priča o doktor  Dutorlitteleu  
Pisac Sandra Belčić 
 Glavni  lik: doktor John  Dolitteleu 
Sporedni likovi:sestra Sarah  majmun Čiči, papiga  Polinezija, svinja Gic Gic, pas Đip, sova Tu Tu, patka Dab Dab, krokodil
Mjesto  radnje: Puddleby-on- the Marsh, brod ,zatvor, Afrika, prašuma Kanarski otoci i ribarevo selo
 Prvo poglavle 
 Jedno davno živio je doktor koji je trebao liječiti ljude ali mu je draže bilo pomagati životinjama, koje su se jedna po jedna useljavali u njegovu kuću. Njegova sestra Sarah je zbog toga bila vrlo nesretna, jer dobri doktor nije zarađivao novce, već su postajali sve siromašniji i siromašniji.
Drugo poglavlje:
Doktorov prijatelj Životinjski mesar mu je savjetovao da prestane biti doktor za ljude i postane doktor za životinje.Njegova papiga Polinezija ga je naučila "životinjski jezik" i ubrzo se pročulo da je on veterinar i imao je sve više životinja u svojoj kući, čak su imale i svoja vrata.

Treće poglavlje
Dobri doktor se smilovao majmunu ČiČi ju i cirkuskom krokodili, ali njegova sestra se bojala krokodila kao i drugi stanovnici i nisu više htjeli dolaziti sa svojim životinjama doktoru , pa je on imao sve manje novaca.

Četvrto poglavlje

Lastavice su doletjele iz Afrike, i majmunu ČiČi ju javile o strašnoj epidemiji koja je zahvatila Afričke majmune. Doktor je odmah potražio brod i poveo papigu, gicu, majmuna, psa, patku i sovu i krokodila. A pošto nije znao put do Afrike , lastavica se ponudila da ih odvede do tamo

Peto poglavlje
Na putu prema Africi postajalo je sve toplije, i blizu  ekvatora su naišli na ribe koje lete a zatim i na jato dupina i svi su se raspitivali da li je to brod dr. Dolittlea. Kad su se približili obali doživjeli su brodolom zbog strašne oluje , i morali su brzo uz pomoć konopca napustiti brod.
Polinezija je bila jako sretna što se vratila kući u Afriku. A u doktorovom šeširu Pat-Pat je pronašla miša, koji je htio vidjeti Afriku, i to se zove slijepi putnik.

Šesto poglavlje

Doktor nailazi na kralja i kraljicu. Kralj je ljut jer je drugi bjeli čovjek  pokrao puno zlata i poubijao slonove zbog njihovih kljova, i naredio da se doktor i njegove životinje zatvore u tamnicu. Zahvaljujući Polineziji koja se sakrila ispod kraljevog kreveta, i odglumila najvećeg čarobnjaka , te tako prevarila kralja . Kralj oslobodi doktora i njegove životinje.A kraljica je vidjela Polineziju i sve ispričala kralju koji je shvatio da su ga nasamarili.

Sedmo poglavlje

Kralj je bio jako ljut i poslao je vosku za doktorom a on je žurio prema zemlji majmuna. Nakon dugog putovanja napokon su stigli u zemlju majmuna preko mosta kojeg su napravili sami majmuni.

Osmo poglavlje

U zemlji majmuna bilo je jako puno bolesnih majmuna pa je doktor imao pune ruke posla, napravio je poseban serum za zdrave majmune, i odvojio ih od bolesnih. Naredio je da se napravi velika koliba sa puno ležajeva za bolesne majmune. Međutim nije imao dovoljno životinja koje bi njegovale sve bolesne pa je pozvao i druge životinje da pomognu. No one su to oholo odbile. posebno lav. Kad se vratio kući i zatekao bolesnog lavića, i lavicu koja ga je izgrdila jer je odbio pomoći , lav se vrati doktoru i ponudio svoju pomoć i pomoć svih  drugih oholih životinja. I majmuni su polako ozdravljali . a doktor je bio toliko umoran da je zaspao na tri dana i noći.

Deveto poglavlje.

Doktor je rekao da se mora vratiti , ali je majmunima bilo jako teško pustiti ga . no Čiči im je objasnio zašto se doktor mora vratiti. Majmuni su mu u zahvalu htjeli svašta pokloniti ali je ČiČi rekao da mu poklone rijetku životinju i oni mi pokloniše GURNIME-POVUCIGA.

Deseto poglavlje

To je životinja koja je već i vrijeme dr.Dolittlea  bila vrlo rijetka, Umjesto repa je imala glavu- Što znači da je i sprijeda imala glavu i rogove na njoj.Majmuni su ga dugo nagovarali i uspjeli uvjeriti da pođe sa doktorom kako bi mu pomogao riješiti novčane probleme i Gurnime-Povuci ga je pristao.

Jedanaesto poglavlj


Empty
Empty
Josip Mandić 3.b
Josip Mandić 3.b
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu

Glavni lik: doktor John Dolitte

Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh, brod, zatvor, Afrika, prašuma,Kanarski otoci i ribarevo selo.

Dnevnik čitanja:
PRVO POGLAVLJE
U gradiću Pudlleby-on-the-Marsh živio je dr.med. John Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle koja je vodila kućanstvo.Jhon Dolittle je bio cijenjen i poznat doktor.Imali su malu kuću,a veliki vrt o kojem se brinuo doktor.Doktor je volijo životinje i imao je puno ljubimaca,a najdraži su mu dilipas Đip,papiga Polinezija,patka Dab Dab,prase Gic Gic i sova Tu Tu.Kako je vrijeme prolazilo pacjenata je bilo sve manje jer je doktor imao previše životinja u kući.Bilo je i sve manje novaca pa je bio sve siromašniji.
DRUGO POGLAVLJE
Vrjeme je prolazilo a doktoru je ostao samo jedan pacjent, prodavać mesa za životinje (životinjski mesar) koji je doktoru savjetovao da postane doktor za životinje. Papiga Polinezija je slušala razgovor te rekla doktoru da je to dobar savjet i da će ga životinje više cijeniti nego ljudi. Polinezija je doktora naučila životinjski jezik ,te je doktor postao veterinar. Ta vijest se proširila,a prvi pacijent mu je bio stari konj kojem su trebala naočale. Uskoro je doktor imao toliko pacijenata da je u kući svaka vrsta imala svoj ulaz.
TREĆE POGLAVLJE
Životinjama je kod doktora bilo toliko dobro da nisu htjele otići ni kad bi ozdravile. Jedne večeri dok je doktor sjedio u vrtu i pušio lulu, naišao je jedan verglaš talijan vodeći majmuna, koji nije bio sretan ni zadovoljan pa ga je uzeo k sebi,a nazvali su ga Či-Či. U grad je došao cirkus,a s njim i krokodil kojeg je bolio zub. Doktor ga je izliječio i zadržao kod sebe. Nakon nekog vremena sestra Sarah je otišla od doktora jer nije mogla više izdržati s tolikim životinjama. Uskoro je doktor ponovo osiromašio više nego ikad pa su se životinje udružile i obavljale kućne poslove.
ČETVRTO POGLAVLJE
Jedne zimske noći Či-Či je primio porukupreko lastavice od svojih rođaka iz Afrike da su bolesni i treba im pomoć.
Doktor je na obali dogovorio brod i sve što mu treba za put te su krenuli u Afriku,a s njim su krenuli krokodil, majmun Či-Či, papiga Polinezija,pas Đip, patka Dab-Dab,prase Gic-Gic i sova Tu-Tu.
PETO POGLAVLJE
Putovali su šest tjedana i stigli su u Afriku. Iskrcali su se na obalu, a tamo ih je sreo jedan crnac i poveo ih pred svog kralja jer su se nalazili u zemlji Joliginki.
ŠESTO POGLAVLJE
U palači od blata živio je kralj sa kraljicom Ermintrude i kraljevićem Bumpom. Kralj nije bio sretan što vidi doktora jer je bio bijel,a bijelci su bilinezahvalni.Zatvorio ih je u najčvršći zatvor,kamenu tamnicu. Papiga Polinezija uspjela ih je spasiti takošto je prevarila kralja oponašajući doktora i zaprijetila kralju da ako ih ne pusti svi će se razboljeti. Naredio je da ih se pusti i ubrzo je shvatio da je prevaren ali je bilo kasno oni su već daleko pobjegli.
SEDMO POGLAVLJE
Kralj se nadao da će brzo ih pronaći jer nisu poznavali prašumu al oni su uz pomoć Či-Čija se dobro snalazili. Sakrio ih je u veliko šuplje stablo i tu su bili cijelu noć dok se vojnici nisu vratili kući.Ujutro su nastavili i put je bio vrlo dugal nisu bili ni gladni ni žedni jer su Či-Či i Polinezija mogli pribaviti razno voće i povrće.Do Zemlje majmuna je trebalo prijeći preko rijeke a to uspijeli pomoću mosta od živih majmuna.
OSMO POGLAVLJE
Doktor je liječio stotine i stotine majmuna.Zatražio je pomoć drugih životinja pa je tako došao lav na nagovor svoje lavice i sve druge životinje.Uskoro su svi ozdravili i doktor je legao i spavao tri dana i tri noći.
DEVETO POGLAVLJE
Doktor se probudio i obavjestio majmune da se mora vratiti kući jer ima dugova za vratit.Majmuni su vjećali oko poklona za doktora i odlučili mu pokloniti Gurnime-Povuciga posebnu životinju s dvije glave,oštrih rogova i bez repa.
DESETO POGLAVLJE
Doktor se dogovorio s Gurnime-Povuciga da ako joj se ne svidi se može vratiti u Afriku.Pripremili su oproštajnu večeru za doktora ,a doktor je održao kratki govor.Na mjesto gdje je doktor sjedio su postavili veliki kamen kao obilježje za sva vremena.
JEDANAESTO POGLAVLJE
Doktorova družina je krenula natrag.Prešli su ponovo u zemlju Joliginki al morali su biti tihi da ih kralj opet ne uhvati.Dok je Či-Či tražio kokose skupina se izgubila u prašumi.Nažalost su došli do kralja koji ih je opet zatvorio.Polinezija se sakrila na stablu u vrtu i opet ih uspjela spasiti.
DVANAESTO POGLAVLJE 
Ovaj put uz pomoć kraljevića Bumpa kojem je doktor izbjelio lice a on je njima osigurao brod i hranu da mogu pobjeći.Svi su se ukrcali na brod osim papige Polinezije,majmuna Či-Čija i krokodila koji su ostali u rodnoj Africi. Doktor je razmišljao kako će pronaći put prema kući i u tom času su se pojavile tisuće ptica lastavica koje su išle na sjever. Bili su sretni jer su im ptice pomogle.
TRINAESTO POGLAVLJE
Plovili su mirno sve do zemlje Berberije gdje su ih jednog dana počeli pratiti gusari.Razapeli sva moguća jedra,ali bili su i dalje su bili spori. Doktor je zamolijo lastavice da im pomognu. Svaka je vukla po jednu nit svezanu za brod i uspjeli su pobijeći.
ČETRNAESTO POGLAVLJE
Ptice su se umorile te su stali na Kanarskim otocima da se okrijepe svi zajedno.Primjetili su štakore kako napuštaju brod,a oni su upozorili doktora da će taj brod vrlo brzo potonuti.Dok su razgledavali otok gusari su im se popeli na brod,a oni su ih nadmudrili i uzeli njihov te pobjegli s njim.
PETNAESTO POGLAVLJE
Kad su gusari shvatili da je doktor pobjegao s njihovim brodom krenuli su za njim.Vođa gusara Ben-Ali sa svojom posadom se našao u moru među morskim psima jer im je brod potonuo.Doktor Dolittle se dogovorio s morskim psinama da ih puste na obalu jer su obećali da više neće biti gusariveć će uzgajati sjemenke za ptice.
ŠESNAESTO POGLAVLJE
Doktor i njegova družina su nastavili putovanje ali su našli novo iznenađenje na brodu.Sova Tu-Tu je otkrila slijepog putnika.
SEDAMNAESTO POGLAVLJE
Sjekirom su razvalili vrata od mračne prostorije u kojoj je bio uplakani i preplašeni dječak.Tražio je svog ujaka.Raspitivali su se kod dupina i ništa nisu otkrili.Oni su bili sigurni da se nije utopio.
OSAMNAESTO POGLAVLJE
Doktor je zamolio orlove da ga potraže iz visine,ali ga ni oni nisu našli.Pas Đip je rekao da ga može pronaći samo mi treba nešto ujakovo.Dječak mu je dao zlatni prsten,al nije bilo dovoljno zatim je izvadio crvenu maramu nakojoj je pas Đip onjušio miris burmuta (duhan za šmrkanje).Morali su pričekati da vjetar promijeni smjer da ga može tražiti.
DEVETNAESTO POGLAVLJE
Ujutro je vjetar puhao s juga i pas nije uspio ništa nanjušiti.Čekali su drugi vjetar s istoka,ali nažalost opet ništa.Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar pas Đip se uzbudio jer je napokon osjetio miris.Probudio je doktora i usmjerili su brod prema zapadu, a lastavice su vukle da što prije dođu.Naišli su na veliku stijenu i ništa nisu vidjeli ni čuli dok pas Đip nije počeo njušiti po njoj.Nanjušio ga je u jednoj dubokoj rupi te se spustili i pronašli ribara.
DVADESETO POGLAVLJE
Ribar je bio u lošem stanju jer nije ništa jeo ni pio već četiri dana.Svi su bili presretni kad su ih vidjeli.Odvezli su ribara i dječaka kući gdje ih je 20 dana čekala ribarova sestra,dječakova majka.Družina se zadržala kod ribara dva ipol dana. Od gradonačelnika ke doktor dobio sat s dijamantima,a pas Đip zlatnu ogrlicu s natpisom "Đipu,najpametnijem psu na svijetu".Nakon toga su uz glazbu odjedrili dalje prema Puddlebyu.
DVADESTET I PRVO POGLAVLJE
Doktor Dolittle i životinje su se vratili u svoju zemlju i odlučili prvo obići cijelu zemlju da pokažu svima posebnu životinju i tako zaradili mnogo novaca.U jesen su došli u Puddleby svojoj kući i Đip je odmah pokazao svima svoju ogrlicu.Doktor je kupio dva nova broda i dao ih brodaru zatim platio dugove trgovcu za hranu.Miševima je kupio novi glasovir i napunio kasice do vrha.Nastavili su dalje živjeti mirno i zadovoljno,a u dalekoj Africi su se životinje nadale ponovnom susretu s doktorom Dolittleom.


Tu-Tu
Tu-Tu
Gic-Gic
Gic-Gic
Rubi Despot 3. b Priča o doktoru Dolittleu Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu Glavni lik: John Dolittle Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod..
Rubi Despot 3. b                                                               Priča o doktoru Dolittleu                                                Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod..

Prvo poglavlje: Puddleby 
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat. 
 
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju.  
 
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem 
Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila. 
 
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne hladne zimske večeri, majmun Či-Či uletio je kroz vrata posve bez daha i viknuo doktoru  da je dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest od koje svi obolijevaju i na stotine ih umire pa preklinju doktora da dođe u Afriku i zaustavi tu bolest. Doktor je bio jadan i u muci jer nije imao novaca ali su m pomogli mornar i trgovac. Mornar mu je posudio brod i zamolio trgovca da pričeka svoj novac dok se doktor ne vrati. Doktor nije mogao povesti sa sobom puha, vodene voluharice, šišmiše i konja. Poveo je samo psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu, papigu Polineziju i majmuna Či-Čija. Životinjski mesar ih je sve ispratio, a lastavica koja im je prenijela tu poruku rekla je da će im pokazati put u Afriku. I putovanje je počelo. 

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i njegove životinje putovali su šest tjedana. Usput su susreli ribe poletuše i dupine koji su im pokazali gdje mogu pronaći luk jer im ga je ponestalo. U jednom trenutku podigla se velika oluja sa velikim valovima a zatim su se nasukali i na brodu se pojavila velika rupa pa su uz pomoć konopa na kraju svi stigli na kopno gdje su se sklonili u lijepu veliku špilju. Papiga Polinezija od sreće je skoro plakala što se nakon puno godina vratila u Afriku. Dok su ostale životinje tražile doktorov šešir, pronašle su i miša koji se sakrio kako bi mogao doći sa njima. Na kraju im je prišao jedan crnac i rekao im da ih sve mora odvesti kod kralja Afrike!

















Đip
Đip
Dab-Dab
Dab-Dab
Polinezija
Polinezija
Rubi Despot 3. b.Priča o doktoru Dolittleu Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu Glavni lik: John Dolittle Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod
Rubi Despot 3. b.Priča o doktoru Dolittleu                  Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod 

Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju. 

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila.

























📎 Photo
Tihana Crnokić 3 b.
Tihana Crnokić 3 b.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmuni su čuli da doktor John Dolittle  ide natrag u Puddleby.
Majmuni su na svom Vijeću odlučili  pokloniti mu rijetku životinju Povuci - Potegni. 
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su našli životinju Gurnim - Potegni.
Pitali su je  želi li otići s doktorom u zemlju bijelaca.
Na taj način su mu se željeli zahvaliti. Životinja je pristala nakon tri dana.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Doktor s životinjama je krenuo kući, na putu ih je zarobio kralj.
Opet ih je spasila domišljatost Polinezije koja je kraljećiću obećala da će ga doktor učiniti bijelim. 
Dvanaesto poglavlje: Lječništvo i čarolija
Kraljevića Bumpa doktor je uspio pobijeliti pa ih je on oslobodio i prirpemio im brod za putovanje.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Dok su plovili približili su im se gusari u brodu s crvenim jedrima.
Spasile su ih lastavice tako što su vukle brod.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju 
Kad su ih lastavice dovukle do otoka kanarinaca štakori su otišli s broda i upozorili ih da će brod potonuti.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Doktor je uz pomoć životinja nadmudrio gusara i natjerao ga da ostane dobar seljak.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Tu -Tu je uspijela čuti zvukove nekoga tko je bio zaključan iz malih vrata u gusarskom brodu. Sove inače jako dobro čuju.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je razbio vrata, u sobici su pronašli malog dječaka. Dječak je pitao za svoga ujaka, doktor je pitao dupine znaju li je li se ujak utopio.
Dupini su sve znali jer su oni oceanski brbljavci, ujak se nije utopio. Svi su bili sretni.
Osamnaesto oglavlje: Mirisi
Svi su htjeli naći dječakova ujaka, poslije orlova i pas Đip ga je htio naći pomoću mirisa duhana. Nije odmah uspio.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Pas je njušio vjetrove i kad je zapuhao zapadni vjetar pas je osjetio gdje je dječakov ujak. Doktor je okrenuo brod i stigli su do hridi gdje se nalazio dječakov ujak.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Nakon što su našli ujaka otišli su u ribarski grad. Tamo je dječaka čekala majka. Iz zavalnosti gradonačelnik je darovao poklone doktoru i Đipu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće 
Kad su se vratili  doktor je proputovao cijelom zemljom pokazujući Povuci-potegni. Zaradio je mnogo novaca. Kad se vratio u Puddleby mornaru je kupio dva broda. Zimi su pričali jedni o drugima.
John Dolittle
John Dolittle
N:
A:
P:
G:
S:
M:
V:
IVAN VID REIĆ
IVAN VID REIĆ
Naziv djela: Priče o doktoru Dolittleu
Ime pisca: Hugh Lofting
Glavni likovi: doktor John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, patkica Dab-Dab, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, majmun Či-Či, konj Verglaš, krokodil,  mornar, kralj, kraljević Bumpo, Lav, gusari, dječak, dječakov ujak...
Vrijeme radnje: u davna vremena
Mjesto radnje: Puddleby, kuća, brod, Afrika, grad

DNEVNIK ČITANJA

1. POGLAVLJE: PUDDLEBY 
Doktor John Dolittle želi živjeti sa životinjama. Zato mu ljudi ne dolaze.
2. POGLAVLJE: ŽIVOTINJSKI JEZIK
John Dolittle je postao doktor za životinje. Životinjski jezik ga je naučila stara papiga Polinezija. 
3. POGLAVLJE: NOVE NEVOLJE S NOVCEM
Sestra Sarah je odselila. Doktor Dolitle je kupio majmuna. Svi su bili siromašni i gladni.
4. POGLAVLJE: PORUKA IZ AFRIKE
Stigla je poruka iz Afrike da su se majmuni razbolili. Doktor Dolittle je uspio posuditi brod i sa nekoliko životinja krenuo na put.
5. POGLAVLJE: VELIKO PUTOVANJE
Oluja na moru nasukala je brod. Brod je imao rupu i tonuo je. Svi putnici su se spasili. Stigli su u Afriku i crnac ih je odveo kod kralja.
6. POGLAVLJE: POLINEZIJA I KRALJ
Kralj je zatvorio doktora i životinje u zatvor. Polinezija je prevarila kralja praveći se da je nevidljivi doktor Dolittle. Kralj je oslobodio zatvorenike.
7. POGLAVLJE: MAJMUNSKI MOST
Kralj je posalo vojsku da ubije doktora, ali su majmuni držeći se za ruke napravili most i svi su prešli rijeku.
8. POGLAVLJE: VOĐA LAVOVA
Doktor liječi malog lava i antilope i sve majmune.
9. POGLAVLJE VIJEĆE MAJMUNA
Majmuni su odlučili pomoći tako da doktoru poklone životinju gurnime-povuciga.
10. POGLAVLJE: NAJRJEĐA OD SVIH ŽIVOTINJA 
Dvoglava životinja gurnime-povuciga odlučio je otići u zemlju bjelih ljudi i pomoći doktoru skupiti novce za brod i dugove.
11. POGLAVLJE: CRNI KRALJEVIĆ
Crni ljudi ztvorili su doktora a Polinezija je glumila vilu i prevarila kraljevića. Rekla mi je da je doktor čarobnjak i da ga oslobodi pa će postati bijeli kraljević. 
12. POGLAVLJE: LIJEČNIŠTVO I ČAROLIJA
Doktor je kraljeviću Bumpu pobjelio lice.Svi su uskoro bili slobodni. Papiga Polinezija, Či-Či i krokodil ostali su u Africi, a doktor i druge životinje otišle su brodom. Lastavice su im pokazale put.
13. POGLAVLJE: CRVENA JDRA I PLAVA KRILA
Lastavice su pomogle da pobjegnu od gusara sa crvenim jedrima.
14. POGLAVLJE: ŠTAKORI UPOZORAVAJU
Doktorov brod je trul. Svi su se iskrcali na otok jer su štakori rekli da će potonuti. Gusari su ih tražili, a oni su se ukrcali u gusarski brod.
15. POGLAVLJE: BERBERSKI ZMAJ
Doktor Dolittle je s morskim psima natjerao gusare da postanu seljaci i uzgajaju sjemenke za kanarince.
16. POGLAVLJE: TU-TU DOBRO ČUJE
Tu-Tu je čuo da u brodu iza vrata netko plače, a doktor je odlučio provaliti vrata.
17.POGLAVLJE: OCEANSKI BRBLJAVCI
Iza vrata je bio dječak. pomoći će naći njegovog ujaka.
18. POGLAVLJE: MIRIS
Orlovi nisu uspjeli pronaći ujaka, pa će ga pas Đip pronaći uz pomoć njuha.
19.POGLAVLJE: HRID
Đip je nanjušio cigarete od ujaka. Ujak je skoro umro od gladi ali su ga našli u pećini kako spava.
20.POGLAVLJE: RIBAROV GRAD
Kad su došli u ribarski grad svi su bili sretni. Gradonačelnik je doktoru dao zlatni sat a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo da je najpametniji pas na svijetu.
ZADNJE POGLAVLJE: OPET KOD KUĆE
Doktor je svakome tko je želio vvidjeti Gurnime-povuciga dvoglavu životinju, naplatio 6 penija i tako se obogatio. Kad je stigao kući kupio je dva broda i vratio sve dugove i ostalo mu je puno novaca. životinje u Africi su se nadale da će doktor opet doći. 
Jana Ribičić
Jana Ribičić 

IME PISCA: Hugh Lofting
NAZIV DJELA: Priča o doktoru Dolittleu
GLAVNI LIKOVI: John Dolittle (doktor)
SPOREDNI LIKOVI: Sarah Dolittle, patka Dab- Dab, pas Đip, sova Tu- Tu, papiga Polinezija, prašćič Gic- Gic, životinjski mesar, tegleći konj, majmun Či- Či, krokodil, bijeli miš, crni čovjek, kralj i kraljica zemlje Jolliginki i njihov sin Bumpo, crni ljudi, majmuni, lavovi, kralj lavova, antilope, leopardi, lavica i lavić, Veliki Gorila, gurnime- povuciga, ptice lastavice, Berberski gusari, štakori, kanarinci, Ben Ali, morski psi, dječak, dupini, orlovi, dječakov ujak, ribareva sestra, gradonačelnik 
VRIJEME RADNJE: nekoć davno, dan, noć
MJESTO RADNJE: selo, kućanstvo doktora Dolittlea, brod, Afrika, pješčana plaža, zemlja Jolliginki, šuma, kraljeva palača, zatvor, most preko rijeke, Zemlja majmuna, travnata kućica, džungla, more, otok, gusarski brod, mala soba na brodu, hrid, ribarev otok, Engleska, Puddelby
REDOSLIJED RADNJE: 
1.      Bio jednom, prije puno godina, jedan doktor koji se zvao John Dolittle a živio je u gradiću koji se zvao Puddleby- on- the- Marsh. Imao je sestru koja se zvala Sarah Dolittle. Ona mu je vodila kućanstvo a doktor se sam brinuo za svoj vrt. Kuća im je bila puna ljubimaca jer je doktor volio životinje. Najdraži ljubimci su mu bili: patka Dab- Dab, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, pas Đip i prašćič Gic-Gic. Sarah baš i nije voljela da je kuća puna životinja jer bi one ostavljale za sobom veliki nered.  Ljudi su doktoru počeli sve manje dolaziti zbog puno životinja koje je imao u kući. Na kraju mu je dolazio samo životinjski mesar kojem životinje nisu smetale. On je imao malo novaca i rijetko se razbolijevao, pa doktor Dolittle nije na njemu mogao zarađivati novac. 
2.      Jednog dana su doktor i životinjski mesar razgovarali o tome kako bi bilo dobro da doktor Dolittle postane veterinar jer on zna sve o životinjama. Doktor je prvo malo oklijevao a zatim je pristao. Papiga Polinezija je to s prozora slušala. Kad je mesar otišao, rekla je doktoru da životinjski mesar pametno govori i da bi možda zaista bilo bolje da postane veterinar. Prvo mu je pričala na ljudskom jeziku a zatim je počela pričati na životinjskom jeziku. Doktor Dolittle je pitao Polineziju može li ga ona naučiti životinjski jezik. Papiga Polinezija je pristala a doktor je otišao po bilježnicu da bi mogao zapisivati riječi životinjskog jezika i životinjsku abecedu. Doktor Dolittle je želio naučiti jezik životinja kako bi mogao pitati životinje što im je i gdje ih boli. Starice su mu dolazile sa svojim bolesnim životinjama koje su doktora Dulittla jako voljele. Jednog mu je dana došao tegleći konj koji je htio da mu doktor pribavi naočale jer je slabo vidio. Konj je doktoru ispričao priču kako u njegovom kraju živi jedan loš veterinar koji se uopće ne razumije u životinje i stalno mu je liječio zglob umjesto očiju. Konj je tog veterirana ritnuo i ovaj je odletio u baru. Doktor mu je nabavio naočale kakve je konj htio. Konj je onda otišao a doktoru je nastavilo dolaziti jako puno raznih životinja. Doktor je morao staviti posebna vrata za razne vrste životinja. Polinezija mu je jednog dana ispričala da joj je zlo od ljudi zato jer ništa ne znaju. Rekla mu je i da je jako stara, sto osamdeset i tri ili sto osamdeset dvije godine. 
3.      Doktor Dolittle je imao sve više i više ljubimaca i bolesnika ali je ipak sve više zarađivao. Jednog dana je doktor vidio svirača vergla s majmunom na uzici. Odmah je vidio da je majmun prljav i nesretan i od svirača je uzeo majmuna. Nazvao ga je Či- Či. Neki drugi dan kad je u Puddleby došao cirkus jedan krokodil kojeg je jako bolio zub pobjegao je i došao kod doktora. Doktor mu je popravio zub a krokodilu se toliko svidjela njegova kuća i odlučio je tu ostati. Doktoru su zbog krokodila starice prestale dovoditi svoje životinje jer su se bojale. Sarah je doktora nagovarala da krokodila istjera iz kuće ali on to nije htio pa je Sarah rekla da će se ona iseliti i udati se. I onda je otišla. Doktor je ostao bez novaca ali je ipak stalno govorio da je nova živa muka. I onda su se životinje zabrinule kako će doktor prehraniti i sebe i njih. Počele su ga nagovarati da istjera krokodila iz kuće. Ali su se dogovorile da će pomoći doktoru u kućanskim poslovima. Svima su poslovi bili teški ali su ipak pomagale. 
4.      Zima je bila jako hladna a u doktorovoj kući su svi bili gladni. Jednom su svi čuli zvuk kao da netko trči prema kući a to je bio Či- Či. On im je rekao da mu je lastavica donijela poruku iz Afrike da su se majmuni počeli razboljevati. Doktor je rekao da uvedu lastavicu da se malo ugrije uz vatru. Doktor je rekao da bi volio ići u Afriku, osobito po ovakvom hladnom vremenu, ali da nema novaca za kupiti zrakoplovnu kartu. Rekao je onda da se sjeća jednog mornara čiju je bebu izliječio pa je rekao da od njega možda može posuditi brod za Afriku. Mornar je pristao. Dogovorili su se da će s doktorom ići: Đib, Či- Či, Polinezija, krokodil, Gic- Gic, Dab- Dab i Tu- Tu. Još su razgovarali da moraju ponijeti sve zalihe koje imaju, od pića do hrane. Ukrcali su se na brod. Ispratio ih je i životinjski mesar koji im je za poklon dao puding od sala. Krenuli su prema Africi. 
5.      Jedrili su i jedrili puno dana. Lastavica im je pokazivala put. Dab- Dab se kupala u moru kad bi joj bilo vruće. Ostale životinje su uživale u lijepom toplom suncu. Putem su vidjeli ribe i dupine. Jednom su se iznenada zabili u stijenu u moru koja je bila malo dalje od Afrike. Brod se oštetio. Na dnu mu je bila velika rupa. Životinje su donijele konopac i Polinezija je jedan kraj odnijela na kopno i zavezala za stablo a drugi kraj su zavezali za brod. Tako su pomoću konopa svi sretno došli na kopno. Doktor se sjetio da mu je negdje u moru pao šešir i poslao je Dab- Dab da ga pronađe. Kad ga je pronašla, u njemu je bio bijeli miš koji joj je rekao da se nije htio utopiti pa se unutra sakrio. Odjednom je iz džungle dotrčao crni čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki. I oni su krenuli za njim. 
6.      Dugo vremena su svi hodali kroz šumu. Došli su do kraljeve palače. Tu je živio kralj sa svojom kraljicom po imenu Ermintrude i sinom Bumpom. Kad je doktor Dolittle došao do kralja on ga je upitao čime se bavi a doktor je odgovorio da je veterinar. Kralj mu je onda rekao da mu ne dopušta da hoda kroz njegovu zemlju. Kralj je crnim ljudima naredio da doktora i njegove ljubimce zatvore u zatvor. U zatvoru je Gic- Gic plakao a Polinezija je izašla iz doktorovog džepa gdje se skrivala i rekla je da će odletjeti u kraljevu palaču i da će smisliti način da oslobodi doktora i sve svoje prijatelje. I onda je odletjela i ušla je u palaču. Kralj je spavao a ona je ispod njegovog kreveta kašljala i oponašala glasom doktora kako bi prepala kralja i rekla mu je da ako ih ne pusti da će učiniti da se svi u palači razbole. Kralj joj je povjerovao i prepao se i pustio je svoje zatvorenike. 
7.      Kralj je drugi dan shvatio da su ga nasamarili i bio je jako ljut i poslao je crne ljude da uhvate doktora i ljubimce. A doktor i životinje su otišli iz zatvora i bježali prema Zemlji majmuna. Či- Či je shvatio da ih netko prati i pokazao je prijateljima jedno šuplje stablo u koje su se zatim sakrili. Crni ljudi ih nisu mogli naći i otišli su kućama. Životinje su krenule dalje i dugo hodale po šumama. A kralj je bio jako ljut zato ih crni ljudi nisu nigdje mogli naći pa ih je poslao opet. A naša družina je bezbrižno hodala po šumi sve dok nisu ugledali majmune. Svi su bili sretni. Onda su spazili vojsku crnih ljudi i počeli bježati. Majmuni su se primili za ruke i napravili most preko rijeke da bi doktor i njegove životinje mogli prijeći rijeku i spasiti se od vojske a onda i spasiti majmune. 
8.       Kad su doktor i životinje došli u Zemlju majmuna, majmuni su bili jako sretni i napravili su im travnatu kućicu. Unutra je doktor mogao liječiti majmune. Bilo ih je puno bolesnih pa je pozvao po pomoć. Pozvao je lavove, leoparde i antilope da mu pomognu oko majmuna. Pozvao je i kralja lavova ali je on rekao da mu neće pomoći jer su majmuni prljavi i ludi. A i antilope i leopardi su isto rekli da neće pomoći. Doktor se zabrinuo jer neće moći sam smiriti majmune. Onda je lav došao kući i od žene lavice čuo da im je sin bolestan. Onda ga je upitala je li to došao doktor za životinje i naredila je lavu da odvede lavića kod doktora i da mu pomogne oko majmuna. Lav je s lavićem otišao do doktora a on je izliječio lavovog sina. A onda su leopardi, lavovi i antilope došle pomoći doktoru. Doktor je svim zdravim majmunima rekao da moraju dobiti cijepivo kako se slučajno ne bi razboljeli. 
9.      Pred doktorovim je vratima stajao Či- Či i nikoga nije puštao u travnatu kućicu dok se doktor nije probudio. Kad se doktor probudio rekao je Či- Čiju da se mora vratiti u Puddleby. Svi majmuni su bili jako iznenađeni što doktor misli otići. Mislili su da će doktor s njima zauvijek ostsati. Baš te večeri su se majmuni okupili u džungli i o tome raspravljali. Nakon nekoliko pitanja Veliki Gorila se ustane i kaže da bi majmuni mogli otići kod doktora i zamoliti ga da ostane. Rekao je da ako mu naprave veću kuću i krevet možda ostane. Či- Či tada ustane a neki majmun šapne da svi budu tiho. Či- Či je rekao da nema smisla tražiti doktora da ostane i rekao im je da on nema više novca. Neki su pitali što je novac a Či- Či im kaže da u zemlji bijelih ljudi ne možeš ništa raditi bez novca. Rekao je kako je morao djecu prositi za novac dok je još bio sa sviračem vergla. Rekao im je i da nisu imali ništa novaca a ni hrane dok su pošli u Afriku i da im je neki čovjek posudio malo biškota i dogovorili su se s njim da će mu platiti kad se vrate. Majmuni su se tada utišali i dalje razmišljali na tlu. Zatim Najveći Pavijan ustane i predloži da bi doktoru mogli dati neki poklon prije nego što ode. Jedan mali i sitni crni majmun reče da i on to misli pa su se tako dogovorili. Rekli su da će mu pokloniti puno voća ali je Či- Či rekao da bi takve stvari mogle istrunuti putem do Puddlebyja. Či- Či im je zatim predložio da ulove za doktora neku rijetku životinju koje nema u zoološkim vrtovima. Jedan se majmun tada sjetio da bi mu mogli pokloniti životinju po imenu gurnime- povuciga. 
10.   Gurnime- povuciga je naime životinja s dvije glave na svakom kraju tijela, a na svakoj glavi su po dva velika roga. Nije bilo lako uloviti tu životinju. Kad su majmuni krenuli da ju pronađu, dugo su je tražili i napokon su je pronašli. Jela je travu i nije ih primijetila u blizini. Napravili su krug oko nje kako ne bi mogla pobjeći. Či- Či ju je tada pitao hoće li s njima do doktora Dolittlea a ona je odgovorila da neće. Či- Či joj je rekao da je taj doktor jako dobar prema životinjama i da može razgovarati na njihovom jeziku. Ona je odgovorila da će ga vidjeti i ako joj se svidi da će mu biti jedna od ljubimaca. Tako su majmuni s gurnime- povuciga krenuli kod doktora. Doktor se jako šokirao kad je vidio takvu životinju ali mu se ipak svidjela. I gurnime- povuciga je bila sretna s novim društvom. Gic- Gic, Dab- Dab i Đip su joj se iza leđa izrugivali i nagovarali doktora da ju pokazuje ljudima za novce, ali on to nije htio jer to ne bi bilo pošteno prema njoj. Doktor i njegovi ljubimci su se spremili za put natrag u Puddelby, makar su bili tužni. Na posljednjoj večeri su doktor, ljubimci i majmuni puno jeli a na kraju je doktor rekao da će mu biti žao otići. Majmuni su u sjećanje na doktora na njegovo mjesto gdje je sjedio stavili veliki kamen a ljudi kažu da kamen i dalje tamo stoji i da majmunice kad prolaze sa svojom djecom govore djeci da je tu sjedio slavni doktor po imenu John Dolittle. 
11.   Družina je brzo stigla do obale rijeke. Tamo su stali da se oproste s majmunima i to je dugo trajalo. Onda su doktor i ljubimci nastavili put sami. Polinezija je rekla da moraju tiho prolaziti jer je blizu palača od kralja. Doktor je rekao da se pita gdje će nabaviti novi brod s kojim će ploviti do Puddlebyja. Jednog dana je Či- Či išao brati orahe a doktor i njegovi ostali ljubimci su se izgubili. Či- Či ih nije mogao pronaći pa se jako uzrujao. A njih su crni ljudi uhvatili i odveli ih pred kralja. On ih je opet bacio u tamnicu. A Polinezija im je pobjegla i sakrila se na stablu u vrtu. Ovaj put je imala drugi plan umjesto da plaši kralja. Navečer je ugledala Či- Čija i rekla mu da su doktor i svi ostali u tamnici. Zajedno su ugledali kraljevića Bumpa koji je čitao bajke i maštao da je bijeli kraljević. Polinezija je dobila ideju i rekla mu da je ona kraljica vila i da zna čovjeka koji bi mu mogao napraviti takvo čudo. Rekla je da se zove John Dolittle i da leži u tamnici, te da ga mora osloboditi a on će mu za zahvalu pobijeliti kožu. 
12.   Kasno u noći, kad su kralj i kraljica spavali, Polinezija je otišla reći doktoru da će mu ubrzo stići kraljević Bumpo i pustiti ga van ali da mu on mora pobijeliti kožu. Doktoru nije bilo jasno kako da to učini ali se onda sjetio svojih lijekova u torbi. Kad je kraljević Bumpo stigao, pustio je doktora van a doktor je pomiješao nekoliko lijekova i krema i rekao Bumpu da mora u to umočiti lice na nekoliko sekundi. Kad je Bumpo izvadio lice iz posude, bilo mu je potpuno bijelo i bio je jako sretan. Doktora i ljubimce je izveo iz palače i dao  im brod kojim će otploviti natrag u Puddleby. Krenuli su na put. Doktor je rekao da mu je žao Bumpa jer će sutradan sigurno lice opet biti crno. Na putu su čuli odjednom snažan zvuk a to su bile brojne lastavice koje su im pokazivale put do nekog otoka. Polinezija, Či- Či i krokodil su zauvijek ostali u Africi a ostali su se morali vratiti kući.  
13.   Doktor i njegove životinje su sigurno plovili kući ali je brod trebao proći pored Berberske obale gdje su živjeli  Berberski gusari. Oni su bili jako zli i pljačkali su brodove i odvodili ljude. Jednog dana su doktor i njegove životinje ugledali brod s crvenim jedrima. Nisu znali čiji je to brod pa su se malo uplašili. Đip je govorio da može nanjušiti bilo kakav miris pa i miris zlih ljudi i da su zli oni na onom brodu kojeg su vidjeli. Doktor je zatim rekao da moraju ploviti što brže mogu da ih taj brod ne bi mogao stići. Odjednom je do njih došlo puno lastavica koje su brzo letjele i doktor ih je zamolio da vuku njegov brod. Lastavice su pristale i doktorov brod je i dalje sigurno plovio morem bez ikakvih gusara iza sebe. 
14.    Lastavice su se brzo umorile pa su odvukle brod do najbližeg otoka. Tamo su ih dobro sakrile a one su se malo odmarale. No iz broda je istrčalo puno, puno štakora a jedan od njih je rekao doktoru da štakori žive u brodu a kad on počne tonuti da onda oni svi izađu van. Doktor mu je odgovorio da to zna a štakor mu je rekao da će ovaj brod do sutra navečer potonuti. Štakori su zatim otišli. Na tom otoku je bilo puno kanarinaca. Doktor ih je pitao znaju li možda oni put do izvora vode jer je bio jako žedan. Kanarinci su rekli da znaju i odveli su doktora da se napije. Poslije su ga upozorili da su u zaljev došli gusari i popeli se u doktorov brod i da mogu pobjeći s otoka tako da se ukrcaju na gusarski brod i otplove. 
15.   Doktor i njegove životinje su krenuli do obale i šuljali se do broda. Ukrcali su se na brod i krenuli. Ali sve bi bilo dobro da Gic- Gic nije kihnuo. To su čuli Berberski gusari koji su onda vidjeli da im je netko preuzeo brod pa su se dali u potjeru za njima. Ben Ali (Berberski Zmaj, vođa gusara) se prijetio doktoru ružnim stvarima da ako mu ne vrati njegov brod da će mu pojesti njegove životinje. No onda je brod na kojem su sada bili gusari počeo propuštatio vodu i sve je više tonuo. Ben Ali je tek tada shvatio da je brod loš. Zatim je rekao da bi sada štakori koji su u tom brodu trebali početi bježati. Doktor im nije htio reći da su štakori već ranije pobjegli. Na kraju je brod na kojem su bili gusari potonuo, gusari su sada bili u vodi a doktor se spasio.  Do doktorovog broda su došli morski psi a jedan od njih je upitao doktora želi li da morski psi pojedu gusare. Doktor mu je odgovorio da bi to bilo dobro ali da to ipak ne želi nego ga je poslao da mu dovede Ben Alija.  Zatim je rekao Ben Aliju da prestane pljačkati, ubijati ljude i potapati brodove i da mu je bolje da postane seljak a da će na to paziti kanarinci pa će reći doktoru ako to ne bude poštovao. Ben Ali prvo nije htio pristati ali na kraju je pristao i otplivao na obalu. 
16.   Doktor se zahvalio morskim psima pa su on i životinje krenuli na put kući. Kad su kretali na otvoreno moresve životinje su sišle u potpalublje i razgledavale ga. Brod im se jako svidio i vidjele su da je sve jako lijepo uređeno i da ima punbo zlata i lijepih stvari. Onda se i doktor spustio u potpalublje da se i on uvjeri kako je brod zaista lijep. Našao je životinje oko nekih malih vrata koja nisu imala ključ. Dok su tražili ključ našli su mnoštvo blaga. Našli su i ključ i otključali mala vrata. Doktor je ušao unutra u prostoriju bio je mrak i ništa se nije vidjelo ali je zato mirisalo po rumu. Svi su čuli nečiji plač ali nisu znali čiji je. Doktor im kaže da nađu sjekiru da probiju vrata. 
17.   Svi su se razišli i našli su sjekiru a doktor je probio vrata. Ušao je unutra i zapalio šibicu jer je bio u potpunom mraku. U sobi je vidio bačve pune ruma i dječačića kako plače nasred sobe. Dječak se prepao i pitao doktora je li doktor gusar a doktor mu je rekao da nije i da mu neće ništa napraviti. Zatim ga je dječak pitao je li vidio njegovog ujaka i ispričao je doktoru da su mu gusari ujaka pitali hoće li biti gusar, a kad im je rekao da neće, borili su se s njim a dječaka su stavili u sobu s bačvama ruma. Doktor se nad njim sažalio i rekao da će on i njegove životinje pronaći njegovog ujaka. Dječaka su zatim izveli iz sobe da popiju čaj. Kad su bili u brodskoj blagovonici, Dab- Dab je rekla doktoru da pita dupine je li se dječakov ujak utopio. Djačak je pitao doktora kakvo to čudno pucketanje jezikom izvodi, a doktor mu je rekao da je govorio na pačjem jeziku. Zatim je dječak pitao kakva je to životinja s dvije glave a doktor mu je rekao da je to gurnime- povuciga i da ako on to čuje da bi mu bilo jako neugodno. Doktor je upitao dječaka kako njegov ujak izgleda a on je rekao da ujak crvenu kosu a na ruci mu je istetovirano sidro. Rekao je i da je ujak jako dobar, da je najbolji mornar u južnom Atlantiku i da je snažan. Njegov se brod zvao Prgava Sally. Doktor je onda otišao na palubu i ugledao je jato dupina. Pitao ih je jesu li možda vidjeli dječakovog ujaka i je li se možda utopio. Oni su rekli da ga nisu vidjeli ali da su vidjeli njegov ribarski brod na dnu mora. Zatim su rekli i da će pregledati more da se uvjere je li živ. 
18.    Doktor i ljubimci su odlučili pronaći dječakovog ujaka. Zamolili su i orlove da ga pronađu jer oni ipak imaju najbolje oči i mogu vidjeti s velike visine. Orlovi su pristali i krenuli pronaći ujaka. Nakon nekog vremena su se vratili i rekli da ga nisu uspjeli pronaći. Doktoru i dječaku je to bilo jako žao čuti. Onda su pitali dječaka ima li neki ujakov predmet a on im je dao burmut, a to je vrsta duhana. Đip je ponjušio burmuti rekao da će sada malo lakše pronaći ujaka. Rekao je da mora prvo pričekati da vjetar promijeni smjer da vidi s koje strane svijeta dolazi miris burmuta pa će znati da je tamo i dječakov ujak. Svi su se razveselili jer su vjerovali da će ga Đip pronaći.
19.     Slijedećeg jutra su rano ustali i vidjeli da vjetar puše s juga. Đip još uvijek nije najušio nikakav miris burmuta. Nakon tri dana je vjetar promijenio smjer, puhao je sa zapada i Đip je uspio nanjušiti burmut kojeg šmrče dječakov ujak. Otrčao je do doktorovog kreveta i probudio ga govoreći mu da moraju promijeniti smjer plovidbe na zapad. Svi su istrčali van i krenuli na zapad. Dugo, dugo su plovili, opet su im pomogle lastavice da što prije stignu na zapad. Napokon su ugledali veliku hrid na kojoj nije bilo baš ništa, ni ljudi, ni životinja, ni biljaka. Ali Đip je rekao da ovdje miriši po burmutu i da dječakov ujak mora biti tu negdje. Zatim je rekao doktoru da približi brod hridi kako bi njih dvojica mogli skočiti. Tražili su dugo i na sredini hridi spazili duboku jamu. Doktor je upalio šibicu kad su ušli u jamu i tamo ugledali čovjeka s crvenom kosom i puno burmuta. 
20.   Probudili su čovjeka, rekli mu tko su, izveli iz jame i ukrcali na svoj brod. Svi su bili sretni jer su našli dječakovog ujaka. Doktor ga je onda pitao gdje živi a on mu je rekao da živi na malom otoku. Zatim su krenuli tamo. Došli su na ribarovov otok a tamo ih je na nekoj stijeni čekala ribareva sestra, dječakova majka. Za zahvalu je doktora puno izljubila. Kad je htjela poljubiti Đipa, on je pobjegao. Doktor i družina su ostali kod njih nekoliko dana jer ih je dječakova majka tako zamolila da im se zahvali što su spasili njenog sina i brata. Kad bi doktor izašao van, svi dječaci bi šaputali kako je to najhrabriji i najpametniji čovjek na svijetu. Jednog dana se doktor spremao otići. Stavio je na brod i hranu i vodu. Idućeg jutra je izašao van a ispred kuće je stajala hrpa ljudi i gradonačelnik s paketićem u ruci. U paketiću je bio dijamantni sat za zahvalu. Zatim je izvadio malo veći paket u kojem je bila ogrlica od zlata s privjeskom na kojem je pisalo: „Đip- najpametniji pas na svijetu“. Zatim su se oprostili i doktor i životinje su otplovili kući. 
21.   U ljeto su stigli u Englesku. Putovali su s ciganskim kolima i kako bi doktor zaradio novce pokazivao je ljudima gurnime- povuciga za šest penija. Nakon nekog vremena su zaradili dovoljno novaca da kupe dva nova broda za mornara koji im je prije putovanja posudio brod, kojeg su oni razbili na putovanju. Zatim su se sretno vratili u Puddelby. Kad su došli kući, Đip je odmah išao svoju ogrlicu išao pokazati susjedovom psu a kad se vratio je veselo skakutao po dvorištu. Gurnime- povuciga se nije htio vratiti u Afriku jer mu se tu jako svidjelo. I svi su zauvijek sretno živjeli a doktor je imao dovoljno novaca da prehrani i sebe i životinje.        

Lovro Gacin
Lovro Gacin
Naziv djela: Pripovijest o Doktoru Dolittleu              
Pisac: Hugh Lofting 
Mjesto radnje: kuća, Afrika, brod, Puddelby 
Glavni lik: John Dolittle 
Sporedni likovi: Polinezija, Či-Či, Pat-Pat, Gic-Gic, Gurnime -Povuciga,Ben ali,ribar 

Dnevnik čitanja 
Prvo poglavlje: Puddelby 
 Živio jednom doktor po imenu John Dolittle. Zbog ljubavi prema životinjama postao je doktor za životinje.

Drugo poglavlje: Kako životinje govore
Doktor je naučio životinjski jezik i pomogao konju koji je imao slab vid.

Treće poglavlje: Opet briga zbog novca                
Imali su dosta novaca ali je došao krokodil i rekao:" Doktore ne mogu u cirkus. Hoću živjeti kod vas".Doktor je pristao. Zbog njega su se plašili svi ljudi i nisu htjeli ići kod doktora.Doktor je ostao siromašan.                
Četvrto poglavlje: Glas iz Afrike                
 Doktor je saznao da u Africi vlada bolest.Htio je ići pogledati može li ih izliječiti. Ali nije imao novaca za putovanje.No doktor i životinje su posudili brod i krenuli.                

Peto poglavlje: Veliko putovanje                
Stigli su u Afriku i hodali dok ih neki crnci nisu odveli do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i Kralj
Kralj ih je bacio u tamnicu ali je Polinezija prevarila kralja i oslobodila ih.                

Sedmo poglavlje : Majmunski most                
 Kralj je poslao svoju vojsku da ih nađu.Doktora su majmuni pronašli preveli ih preko mosta.Bili su spašeni.                

Osmo poglavlje: Vođa lavova                
Doktor Je liječio majmune,no trebala mu pomoć.Pitao je lava Ali je to odbio.Tek kad mu se dijete razbolilo pristao je pomoći.

Deveto poglavlje: Vjeće majmuna                
Majmuni u se odlučili da ce doktoru pokloniti životinju Gurnime-povuciga.                

Deseto poglavlje: Najrjeđa životinja:                
Gurnime-povucia su majmuni nagovorili da s doktom ode u zemlju bijelih ljudi.Doktor je pristao zbog novca.Ljudi će platiti da vide tu životinju.                

Jedanaesto poglavlje: Crni princ                
Kraljevi ljudi su uhvatili doktora i bacili ga u tamnicu.Kraljev sin princ Bumpo je rekao da će osloboditi doktora i životinje ako ga on pretvori u bjelca.             

Dvanaesto poglavlje: Ljekarije i čarolije                
Doktor, ga je obojao u bijelo Bumpo im je dao brod.Či-ČI, Polinezija i krokodil su ostali u Africi.                

Trinaesto poglavlje: Crvena Jedra i Modra Krila                
Berberski gusari su Ih lovili svojim brzim brodom, ali su uz  pomoć lastavica uspjeli pobjeći.

Četrnaesto poglavlje:Opomena štakora
Štakori su im rekli kako će brod potonuti.Doktor im je zahvalio i krenuo na otok,no lastavice su im rekle da su gusari na njihovom brodu ali ako se požure mogu stići na njihov brod.

petnaesto  poglavlje:Zmaj od berberije
doktor i životinje su stigli do gusarskog broda i htjeli pobjeći no gusari su im zapriječili prolaz.Taman kad su gusari htjeli zarobiti doktora i pojesti svinju i patku brod je potonuo. doktor je od gusara napravio seljake.

Šesnaesto poglavlje:Tu-Tu sluša
Našli su neka vrata i Tu-Tu im je rekla da je unutra dječak.

Sedamnaesto poglavlje:Blebetuše oceana:
Doktor je razbio vrata i unutra je stvarno bio dječak.Bojao se da su njegovog ujaka bacili u more ali su mu dupini rekli da nije tako.

Osamnaesto poglavlje:Đip njuška
Doktor je zamolio orlove da nađu riđokosog ujaka,no oni ga nisu našli. Đip je htio nanjušiti duhan za šmrkanje.Nanjušio je mnogo stvari ali nigdje nema duhana.

Devetnaesto poglavlje:morska hrid:
Ujutro je Đip nanjušio duhan koji ih je odveo do otoka.U špilji su našli dječakova ujaka.

Dvadeseto poglavlje: Ribarevo mjesto:
Vratili su ribara doma a na dar su dobili sat i ogrlicu.

Dvadeset i prvo poglavlje:Oped kod kuće:
Vratili su se kući i zbog Gurnime-povuciga dobro su zaradili i vratili dug.

Mišljenje o dijelu:Priča govori kako novac stvara probleme.Sviđa mi se što doktor to poručuje. 
Tihana Crnokić 3.b
Tihana Crnokić 3.b
 Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hough Lofting
Mjesto radnje: kuća u Puddlebyu, džungla u Africi, brod
Vrijeme radnje: prije sto, dvjesto godina
Glavni likovi: John Dolittle, papiga Polinezija, majmun Či-Či
Sporedni likovi: patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, psić Đip, sova Tu-Tu, Sarah, krokodil, konj, majmuni, kralj, kraljica Ermintrude, princ, lastavica 
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
U malom gradu Puddleby živio doktor Johon Dolittle koji je jako volio životinje. Prvo je bio doktor za ljude, a onda je postao doktor za životinje.
Drugo poglavje: Životinjski jezik 
Doktora je Polinezija naučila životinjski jezik.
Kad je naučio pričati životinjski jezik pomogao je konju koji nije dobro vidio od sunca tako da mu je dao da nosi zelene naočale.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Došao je krokodil.
Doktor je izlječo krokodila, ali krokodil nije htijo otići natrag u cirkus.
Doktor nije nikad odbijao životinje tako da je i krokodila uzeo za kućnog ljubimca. To je jako plašilo ljude pa mu niko više  nije želio doći.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lasta je majmunu Či - Čiju  rekla da su majmuni u Africi teško bolesni.
Majmun Či -Či je brzo otišao doktoru i to mu prenio. Doktor je htio pomoći, ali nije imao novaca da plati putovanje pa je posudio brod i krenuo na put.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Dugo su putovali, vodila ih je lastavica sve dok se nisu nasukali na Afriku.
Šesto ogavlje: Polinezija i kralj
Došli su u palaču kralja zemlje Jolliginki. Kralj im nije dopusti da odu do majmuna. Zatvorio ih je u zatvor. Svojom mudrošću ih je spasila Polinezija.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kraj ih je htio uhvatiti jer su ga prevarili. Došli su do provalije i majmuni su napravili majmunski most da preko njega pređu doktor i životinje. Takav most ljudi nikad nisu vidjeli.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor je pomogao majmunima i drugim životinjama. Vođa lavova je htio pomoći tek nakon što je osjetio patnju kad mu se razbolio lavić.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Dvanaesto poglavlje: Lječništvo i čarolija
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju 
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Osamnaesto oglavlje: Mirisi
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće 
Eva Tomić 3.b
Eva Tomić 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hough Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Mjesto radnje: Puddleby,brod,afrička džungla,tamnica,kanarski otoci
Vrijeme radnje: neodređeno
Glavni lik: doktor John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, trgovac životinjskom hranom, patkica Dab-Dab, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, majmun Či-Či, konj, Verglaš,krokodil, mornar, kralj Džolidžikija, kraljević Bumpo, Lav, Gurnime-Povuciga, gusari,dječak,dječakov ujak, lastavice,...
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Doktor Dolittle živi u maloj kući s velikim vrtom sa sestrom Sarah i ljubimcima. Bio je veliki ljubitelj životinja, te zbog velikog broja ljubimaca imao je sve manje pacijenata.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija olučila je doktora naučiti životinjski jezik. Cijelo jedno popodne doktor je zapisivao značenje riječi životinja. Malo pomalo doktor je naučio jezik životinja i postao liječnik za životinje. Prvi pacijent mu je bio konj kojemu je nabavio zelene naočale kako ne bi oslijepio dok radi u polju na suncu. 
Treće poglavlje:Nove nevolje s novcem
Što je više liječio životinje imao je manje pacijenata i manje novaca. Od Verglaša je nabavio majmuna kojeg su ostale životinje nazvale Či-Či. Krokodil je pobjegao iz cirkusa čuvši za dobrog doktora. Ljudi su se bojali krokodila i prestajali su dolaziti. Doktorova sestra Sarah se naljutila i otišla od kuće. Iako su bili bez novaca doktor i životinje su se dobro slagali  i pomagali su doktoru u kućanskim poslovima.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Majmun Či-Či dobije poruku preko lastavice od rođaka iz Afrike da se strašna bolest širi među majmunima. Moli doktora Dolittlea da pođu u Afriku pomoći majmunima. Iako nije imao novaca doktor je silno želio pomoći. Zamolio je mornara da mu posudi brod, te da od trgovca zamoli da mu da hranu, te će mu dati novce kad se vrati s puta.Ukrcao je na brod životinje.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor Dolittle , papiga Polinezija, svinja Gic-Gic, majmun Či-Či, pas Đip, patka Dab-Dab, sova Tu-Tu, krokodil krenuli su put Afrike . Putovali su neprekidno šest tjedana. Stigli su u Afriku gdje im se nasukao brod. Nakon što su ostali bez broda morali su sa crnim čovjekom koji je izašao iz šume ići pred kralja.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Nakon što su upoznali kralja, kraljicu Ermintrude i kraljevića Bumpu kralj je doktora i životinje dao zatvoriti u tamnicu. Na sreću uz papigu Polinezijzu uspjeli su pobjeći već prve noći.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada je kralj uvidio da je nasamaren poslao je svu vojsku i sluge u potragu kako bi uhvatili doktora. Međutim doktor i životinje su bili brži i uz pomoć majmuna i mosta koji su majmuni napravili držeći se za ruke i noge uspjeli su pobjeći kralju i prijeći na drugu stranu litice gdje su bili bolesni majmuni.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle bio je užasno zaposlen.Otkrio je da su tisuće majmuna bolesni.Prvo je razdvojio bolesne od zdravih, te je zdrave cijepio. Tri dana i tri noći su majmuni pristizali iz cijele džungle da ih doktor liječi. Nakon što je dao sagraditi još jednu kuću doktor je zamolio lava da mu pomognu oko majmuna. Lav se prvo protivio, ali kad mu se razboljelo dijete pristao je pomoći. Pomogli su osim lavova i leopardi.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna 
Uskoro su majmuni počeli ozdravljati, a velika kuća je postajala prazna. Nakon što je prošao i drugi tjedan doktor je izliječio sve majmune. Objasnio im je kako se zaštititi od bolesti. Doktor je rekao Či-Či ju da se mora vratiti doma u Puddleby. Majmuni su bili sretni što su izliječeni, ali tužni što tako dobar čovjek odlazi.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su se željeli na neki način zahvaliti doktoru što im je pomogao i izliječio ih, pa su mu darovali rijetku vrstu životinje Gurnime-Povuciga.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Nakon zabave doktor se sa životinjama uputio prema obali. Nije prošlo dugo vremena kad ga je kralj ponovno zarobio.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Uz pomoć papige Polinezije i njenog obećanja kraljeviću Bumpu da će ga doktor pobijeliti ako im obezbijedi brod i pusti iz tamnice, doktor i životinje su ponovo na slobodi. Nakon što krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija ostanu u africi jer je to njihov dom doktor i ostale životinje se ukrcaju u brod, otisnu na more i krenu prema Puddleby-ju.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Krenuvši natrag kući, doktor nailazi na još jednu prepreku. Bili su to gusari. Oni su ih presreli na moru,ali uz pomoć lastavica uspjeli su im pobjeći.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Uskoro su se lastavice umorile, pa su predložile doktoru da se odmore na obližnjem otoku. Dok su se odmarali, pirati su zaposjeli njihov brod. Doktor je vidio štakore kako napuštaju njihov brod. Kanarinci koji su doktoru pomogli naći pitku vodu i nekoliko lastavica nakon upozorenja štakora da im brod tone, rekli su doktoru dok gusari traže po njihovom brodu što će ukrasti, neka on uzme brod od gusara.
Petnaesto poglavlje:Berberski zmaj
Sve bi prošlo dobro da praščić Gic-Gic nije počeo kihati. Tada su ih gusari zamijetili, ali prije nego su stigli do doktora brod im je potonuo. Okruzili su ih morski psi. Doktor se dogovorio sa morskim psima da pirate ne pojedu, ako Ben Ali-Berberski zmaj obeća da će postati seljak i prestati napadati brodove. Nakon što su se dogovorili, doktor je nastavio svoje putovanje doma.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Dok su životinje pregledavale potpalublje broda i divili se, sova Tu-Tu je otkrila da je netko iza zaključanih vrata. Bio je to dječak kojeg su pirati zarobili dok je lovio ribu sa svojim ujakom. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Dječak je bio tužan zbog ujaka, ali nakon što je doktor razgovarao sa dupinima rekao je dječaku da mu ujak nije u moru što je značilo da se nije utopio i da je živ, te da će mu pomoći da ga pronađe.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Nakon što je dječak opisao ujaka kako je jak čovjek, ta da ima tetovažu sidra na ruci i crvenu kosu, doktor je zamolio orlove da ga pronađu. Međutim oni ga nakon dugo traženja nisu uspjelu pronaći.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Pas Đip je bio tužan zbog dječaka, pa je obećao da će on uz pomoć svoga njuha naći njegova ujak. Nakon vjetra s juga i istoka nije bilo razultata. Ali kada je zapuhao zapadni vjetar pas je osjetio gdje je dječakov ujak. Doktor je okrenuo brod i došli su do jedne hridi koja je imala rupu u sredini i u njoj je bio dječakov ujak.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je odvezao ribara i dječaka do malog ribarskog grada u kojemu su živjeli. Čekala ih je majka dječaka. Na nagovor dječakove majke i ostalih doktor je sa svojim životinjama ostao dva i pol dana. Prije nego su krenuli natrag kući, gradonačelnik je u znak zahvalnosti što je more oslobodio gusara Berberskog zmaja poklonio doktoru sat sa pravim dijamantima na poleđini, a psu Đipu ogrlicu od zlata.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Vrativši se kući doktor se našao u starim problemima s novcima. Došao je na sjajnu ideju, osnovao je cirkus. Ljudima je naplaćivao da vide čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle Gurnime-Povuciga. Uskoro je imao toliko novaca da je mornaru kupio dva broda, vratio trgovcu novce za hranu, te su mu sve kasice bile pune.

Bruno Ključarić 3.b
Bruno Ključarić 3.b

Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Prvo poglavlje: Puddleby
Prije mnogo godina dok su naši djedovi bili mali, živio je doktor John Dolittle u malom gradu Puddleby-on-the-Marsh. Živio je u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i imao je puno kućnih ljubimaca.
Najdraži su mu bili patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu. Doktor je imao sve više životinja i sve manje pacijenata jer su životinje otjerale pacijente. Jedino mesaru nisu smetale životinje. Doktor je imao sve manje novaca pa je morao prodati klavir i smeđe odijelo.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Jednog dana doktor je u svojoj kuhinji razgovarao sa mesarom.
Mesar je predložio doktoru da bude doktor za životinje jer zna puno o njima pa će zaraditi više novaca. Kada je mesar otišao i Polinezija mu je predložila da bude doktor za životinje i dok je padala kiša naučila ga je životinjski jezik. Mesar je rekao svima da je doktor za ljude sada doktor za životinje pa su svi počeli dovoditi životinje na liječenje kod doktora Dolittlea. Jednog dana doktoru su doveli teglećeg konja koji mu je rekao da treba naočale. Konj je dobio veliki par zelenih naočala. Ubrzo su sve životinje čule za doktora Dolittlea pa su počeli dolaziti u njegov veliki vrt. Doktor je morao postaviti posebna vrata za različite životinje jer ih je bilo jako puno. I tako je u nekoliko godina svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo se za doktora Dolittla pa je postao slavan među životinjama po cijelom svijetu.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Jednom dok je sjedio na zidu svog vrta doktor je vidio Talijana sa majmunom koji je bio prljav i nesretan. Dao je Talijanu jedan šiling i uzeo majmuna kojeg su životinje nazvale Či-Či. Kad je u grad došao cirkus, krokodil je pobjegao po noći i došao doktoru zbog zubobolje. Seljaci i stare gospođe više nisu dovodili životinje jer su se bojali da će im krokodil pojesti životinje. Doktor nije imao novaca da pošalje krokodila u Afriku i nije ga htio vratiti u cirkus, pa se njegova sestra naljutila i otišla. Bilo je sve manje novaca i životinje su bile gladne pa su odlučile pomoći pospremati kuću i prodavati povrće i cvijeće. Te je godine snijeg stigao ranije pa je nestalo povrća i mnoge su životinje bile gladne.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne večeri u prosincu dok su se u kuhinji grijali doktor i životinje, Či-Či je uletio i rekao da je lastavica rekla da su se u Africi razboljeli majmuni koji umiru i mole da doktor dođe u Afriku. Doktor je posudio brod od mornara a trgovcu će dati novac kad se vrati. Na brod su ukrcali potrebne stvari i na put krenuli doktor Dolittle, pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, sova Tu-Tu, krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i životinje su jedrili šest tjedna po valovitom moru a lastavica im je pokazivala put. Što su se više približavali jugu bilo je sve toplije i toplije. Na moru su sreli ribe i dupine koji su im donijeli luka.  Sljedeće večeri su ugledali kopno ali se podigla velika oluja i brod se nasukao na stijenu. Neki su doplivali, neki letjeli a neki su puzali po konopu i tako došli na obalu i sklonili se u veliku špilju dok oluja nije prestala. Patka je pronašla doktorov šešir u moru u kojem je bio bijeli miš koji je želio ići s njima pa se sakrio u prtljagu. Došao je crni čovjek i rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor i životinje su došle pred kralja i kraljicu Ermintrude. Kralj im objasni da više niti jedan bijeli čovjek ne smije proći kroz njegovu zemlju jer je jednom došao bijeli čovjek i pobio sve slonove i uzeo slonovaču. Doktora i životinje zatvorili su u kamenu tamnicu. Polinezija je po noći došla u kraljevu sobu i sakrila se pod krevet i oponašala glas doktora. Rekla je kralju doktorovim glasom da ako ne pusti zatvorenike da će se svi njegovi vojnici razboljeti. Kralj povjeruje i oslobodi doktora i životinje. Kraljica se vraćala sa plesa i vidjela je papigu kako odlazi pa je to rekla kralju. Kralj je shvatio da je prevaren ali je već bilo prekasno jer su doktor i životinje već otišli.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je poslao svu vojsku i sluge da uhvate doktora. Doktor i životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna. Sakrili su se u šuplje stablo dok kraljevi ljudi nisu otišli. Nastavili su put i nakon nekoliko dana ugledali gomilu majmuna koji su galamili od veselja kad su vidjeli doktora. Vojska je čula veliku buku i krenuli su prema njima. Doktor, životinje i majmuni došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka a na drugoj strani rijeke je bila Zemlja majmuna. Majmuni su napravili most držeći se za ruke i noge pa su svi uspjeli pobjeći u Zemlju majmuna od vojske.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle je razdvojio zdrave i bolesne majmune i naredio svim zdravim majmunima da se cijepe. Doktor ih je cijepio cijeli dan i cijelu noć u maloj kući od trave. Bolesne majmune je smjestio u velikoj kući sa mnogo kreveta. Doktor Dolittle je tražio pomoć od lavova, antilopa i leoparda da pomažu bolesnima ali kralj lavova je bio ohol i nije htio pomoći. Kad je lav došao kući ispričao je lavici što se dogodilo a lavica se naljutila na lava i poslala ga natrag da pomogne doktoru jer se i njihovo dijete razbolilo. Lav se vratio pomoći doktoru i pozvao sve životinje da isto dođu pomoći. Nakon dva tjedna svi majmuni su ozdravili. Doktor je bio jako umoran od posla pa je spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kad se doktor probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su željeli da doktor ostane ali im je Či-Či objasnio da se mora vratiti jer mora platiti dugove. Majmuni su odlučili dati doktoru Dolittle poklon za uspomenu i na kraju je odlučeno da će to biti životinja gurnime-povuciga koje nigdje nema u zemlji bijelog čovjeka.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su krenuli u lov u šumu po gurnime-povuciga. Kad su ga pronašli napravili su obruč oko njega pa nije mogao pobjeći. Majmuni su tri dana nagovarali gurnime-povuciga da ode s doktorom u zemlju bijelog čovjeka. Tamo bi ljudi platili da vide gurnime-povuciga pa bi doktor vratio što je posudio. Gurnime-povuciga je pristao trećeg dana pa su ga majmuni doveli doktoru u kućicu od trave. Doktor i gurnime-povuciga su se dogovorili da će doktor vratiti gurnime-povuciga ako mu se neće svidjeti u zemlji bijelog čovjeka. Majmuni su priredili zabavu za doktora na koju su došle sve životinje iz džungle. Nakon zabave su majmuni otpratili doktora i ljubimce do kraja njihove zemlje.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Kad su došli do obale rijeke i pozdravili se. Jednog dana Či-Či je otišao potražiti kosove orahe. Doktor i ljubimci su se izgubili, došli su do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi uhvatili i odveli u zatvor. Polineziju nisu uhvatili jer je odletjela na stablo. Došao je Či-Či i ljutio se na Polineziju jer je dopustila da se izgube. U vrt je došao kraljević Bumpo i na klupi čitao bajke. Želio je postati bijeli kraljević. Polinezija se javila glasom i pravila da je kraljica vila Tripsitinka. Rekla je  ako pusti doktora i ljubimce iz zatvora i  da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija 
Polinezija je odletjela do zatvora i rekla doktoru da će noćas doći kraljević Bumpo da ga doktor pobijeli pa će ga pustiti. Te noći je kraljević Bumpo došao do doktora u zatvor. Kraljević je otišao pripremiti brod dok je doktor pripremao tekućinu za kraljevića. Kraljević se vratio doktoru u zatvor i doktor mu je rekao da umoči lice u zdjelu sa mnogo lijekova. Kraljevićevo lice je postalo bijelo kao snijeg, pa je sretan kraljević oslobodio doktora i ljubimce. Na brod su se ukrcali gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab i sova Tu-Tu sa doktorom, a u Africi su ostali Polinezija, Či-Či i krokodil. Lastavice se vraćaju, pa će pomoći doktoru 
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Doktorov brod je morao proći pored Berberske obale pustinje Sahare. Jednog sunčanog dana su ugledali brod sa crvenim jedrima koji se približavao. To su bili Berberski gusari. Svi na brodu su podignuli sva jedra koja su našli ali je gusarski brod bio brži. Doktor je rekao Dab-Dab da odleti i pita lastavice što da rade. Lastavice su došle na brod i pomogle doktoru tako da su vukle brod pa su bili brži od gusara.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile i rekle su doktoru da će odvući brod do otoka u blizini da se odmore. Kad su doplovili do otoka, štakori su počeli izlaziti z broda i rekli doktoru da će brod potonuti još prije sutra navečer. Upozorili su doktora da je brod loš i da više ne plove sa tim brodom. Doktor i životinje su išli tražiti vodu na otoku koji se zove Kanarski otoci. Kad su se napili vode i najeli, dvije lastavice su doletjele i rekle da su gusari na doktorovom brodu i da ako doktor požuri može se ukrcati na gusarski brod i pobjeći. Gusari su na doktorovom brodu tražili što mogu ukrasti. Doktor i životinje su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Gic-Gic je glasno kihnuo pa su ih gusari čuli. Gusari su na doktorovom brodu krenuli za doktorom. Brod na kojem su bili gusari je počeo tonuti i svih šest gusara je bilo u vodi. Došli su morski psi. Jedan veliki morski pas je pitao doktora da li da pojede gusare a doktor je rekao da ne i da želi razgovarati sa Ben Alijem. Doktor je rekao Ben Aliju da ga morski pas neće pojesti ako postane miran seljak. Ben Ali je pristao pa je doktor rekao morskom psu da dopusti gusarima da doplivaju do otoka.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor i ljubimci su nastavili put na gusarskom brodu. Dab-Dab je rekao doktoru da je brod jako lijep i da su našli neka zaključana vrata. Pitao je doktora može li on otvoriti vrata. Doktor je došao dolje i vidio da ne može otvoriti vrata pa su svi išli tražiti ključ ali ga nisu našli. Tu-Tu je čula da je netko unutra i da jeca pa je doktor rekao da donesu sjekiru da razbije vrata.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je probio rupu u vratima kroz koju se provukao. Soba je bila mala i bez prozora i puna bačvi. U sobi je bio mali dječak kojeg su zarobili gusari. Dječak je plakao jer je mislio da su gusari bacili njegovog ujaka ribara u more i da se utopio. Doktor je pitao dupine je li se dječakov ujak utopio. Dupini su rekli da se nije utopio pa je dječak bio sretan.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Doktor je rekao da moraju pronaći ujaka i poslao je lastavicu da potraži orlove. Orlovi su pretražili sva mjesta na ovoj polovici svijeta i nisu našli ujaka. Đip je pomirisao ujakov rubac i njušio da pronađe ujaka. Nanjušio je puno mirisa ali ne i ujaka. Bila je večer pa su svi otišli večerati.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Slijedećeg jutra Đip je ponovo počeo njušiti. Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. Krenuli su prema zapadu. U vrijeme ručka Đip je nanjušio da ujak umire od gladi pa je rekao doktoru da moraju požuriti. Lastavice su ponovo vukle brod da budu brži. Kasno popodne Tu-Tu je vidjela hrid i kad su došli nisu vidjeli ujaka. Đip i doktor su tražili ujaka i Đip je našao duboku jamu. Našli su ujaka kako spava.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Svi su bili sretni kad su vidjeli doktora, Đipa i ujaka koji su se vraćali na brod. Krenuli su prema ribarovom gradu i kad su stigli dočekala ih je mama od dječaka. Doktor i ljubimci su ostali kod ribara cijelu suboru, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je doktoru poklonio  lijepi sat sa pravim dijamantima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo ĐIP - NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Ljudi su došli na plažu ispratiti doktora Dolittlea i životinje. Veliki brzi brod sa crvenim jedrima se još jednom zaputio prema Puddlebyu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju zemlju u lipnju. Prvo je proputovao cijelu zemlju u ciganskim kolima po seoskim sajmovima. Ljudi su plaćali da bi vidjeli gurnime-povuciga. Doktor se vratio u Puddleby kao bogat čovjek i nastavio živjeti u maloj kući sa velikim vrtom. Doktor je mornaru kupio dva nova broda i gumenu lutku za njegovu bebu. Trgovcu je platio hranu koju je posudio za put u Afriku. Kupio je i novi klavir. Doktor se više nije morao brinuti za novac jer je imao pune četiri kasice. 


Borna Lebinac Milinović, 3.b
Borna Lebinac Milinović, 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Glavni lik(ovi): doktor Dolittle
Sporedni lik(ovi): patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija,sova Tu-Tu,Sarah Dolittle,zlatne ribice,zečevi, bijeli miševi,
vjeverica, jež,starica s reumom,životinjski mesar,psi,mačke,ljudi na ulici,
djeca,majmun Či-Či,tegleći konj,talijanski svirač vergla,lastavica,mornar,
trgovac,ribe poletuše,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintrude,jato na,crni čovjek,šest crnaca,vojnici,majmuni,dvorska mačka,sluge,kuhari,
brijač,Bumpov učitelj,Či-Čijev rođak,majmuni koji se nisu još razbolili,
kralj lavova,majka lavica,dva lavića i jedan u vrlo lešem eopardi,antilope,druga majka lavica,bolesni majmuni,žirafe,zebre,sve
životinje iz šume,poglavica Čimpanza,Veliki Gorila,Starješina Orangutan,
Najveći Pavijan,Načelnik Surlaš,gurnime-povuciga,milijuni lastavica,
berberski gusari,gomila majmuna,Ali(Berberski Zmaj),morski psi,mali dječak,dječakov ujak,orlovi,
dupini,dječakova majka,gradonačelnik,psi iz ribarskog gradića,umišljeni
ovčar u susjedstvu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh,brod od mornara,kraljevstvo Jolliginki,tamnica,Zemlja majmuna,brod od kraljevića Bumpa,otok kanarinaca,gusarski brod,hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje: nekoć davno,prije mnogo godina,dan,noć
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Nekoć davno živio je jedan doktor koji se zvao John Dolittle u gradiću zvanom Puddleby-on-the-Marsh.Bio je jako poznat i jako pametan.Imao
je i sestru Sarah koja mu je vodila kućanstvo.Jako je volio životinje,a 
najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,
papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Jednoga dana je doktoru došla starica s
reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi.Od tada se nikad nije 
vratila.Doktor je imao sve više životinja koje je trebalo hraniti,a sve manje novaca.Na kraju mu više nitko nije dolazio osim životinjskog mesara koji mu je dolazio samo za Božić,a doktora je plačao 6 penija.
Doktor je imao samo svoju ušteđevinu koje je također bilo sve manje i 
manje.Onda je prodao klavir,ali je novac opet počeo nestajati pa je
prodao svoje smeđe odijelo.Bio je sve siromašniji i siromašniji.No,bio
je jednako poznat kao i prije.
Drugo poglavlje
Jednoga dana je doktor razgovarao s životinjskim mesarom koji mu rekao da bi bio odličan doktor za životinje.Kada je životinjski mesar otišao,Polinezija koja je slušala nji hov razgovor,potvrdila je ono šo je životinjski mesar rekao i naučila ga životinjski jezik.Doktor Dolittle je 
ubrzo postao doktor za životinje.Čim je mesar svima ispričao da će 
John Dolittle postati životinjski doktor,svi su mu dovodili svoje životinje.
Jednoga dana doveli su mu jednig teglećeg konja koji je trebao naočale,
a veterinar s druge strane brda mu je cijelo vrijeme liječio zglob.Doktor mu je rekao da dođe opet u utorak.U utorak je tegleći konj dobio svoje 
naočale pa je vidio kao i prije.Doktoru Dolittleu su uskoro dolazile životinje koje nisu bolesne pa je morao za svaku vrstu napraviti zasebno mjesto.Kroz nekoliko godina je svako stvorenje znalo doktora 
Dolittlea u gradiću Puddleby-on-the-Marsh.Jednoga popodneva je 
Polinezija rekla doktoru da joj je zlo od ljudi.Doktor joj kaže da je jako 
pametna i upita je koliko ima godina.Ona mu odgovori da ima ili 183 ili
182 godine.
Treće poglavlje
Često životinje nakon što bi ozdravile nisu htijele otići pa je doktor imao 
sve više i više ljubimaca.Jednom je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je uzeo od talijana,da čovjeku 1 šiling i rekao mu da ode.Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna,ali mu doktor kaže da 
će ga udariti po nosu ako ne ode.Talijan je otišao,a majmuna su prozvali Či-Či.Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus,krokodil koji je imao zubobolju,pobjegne noću kod doktora,a on ga izlječi.Krokodil je isto htio ostati kod doktora i spavati u ribnjaku ako obeća da neće jesti ribe.Kada su došli ljudi iz cirkusa,podivljao je da su 
prestrašeni otišli,a prema svima u kući je bi jako dobari.Sad su se svi bojali slati životinje doktoru Dolittleu jer su se brinuli da ih krokodil ne pojede pa je doktor rekao krokodilu da se mora vratiti u svoj cirkus,ali je on plakao i preklinjao da ostane,da ga doktor nije mogao odbiti.Njegova mu sestra kaže da mora otjerati krokodila ili će otići i udati se.Doktor joj kaže da se uda jer on tu ne može ništa.Sarah spakira stvari i ode.Uskoro je bio siromašniji nego ikada prije.No,doktor se uopće nije zabrinjavao,nego je samo govorio da je novac muka.Životinje su se 
uskoro počele brinuti.Jedne večeri su se dogovorili da će majmun 
Či-Či kuhati i popravljati,da će pas prati podove, da će patka brisati prašinu i praviti krevete, da će sova Tu-Tu brinuti o računima, a da će prase brinuti o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom.Ispočetka je svima bilo teško osim Či-Čiju,ali su se ubrzo navikli.I tako je neko vrijeme  bilo u redu;ali im je bilo teško bez novaca.Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je da nema veze i da ima dovoljno povrća u vrtu,a da je do zime je još daleko. Tako da ne galami.No,ove je godine snijeg stigao ranije nego inače,a večina povrća nestala pa su svi bili gladni.
Četvrto poglavlje
Ta je zima bila jako hladna.Jedne večeri dok im je doktor čitao knjige koje je sam napisao,sova Tu-Tu ih utiša i kaže da je čula kako netko trči.Vrata se tada otvore i unutra uleti Či-Či i kaže da doktor odmah mora doći u Afriku jer su se svi majmuni razboljeli,a da mu je poruku prenjela lastavica.Doktor mu kaže da ju uvede unutra.Či-Či uvede lastavicu unutra,a ona počne pričati.Kad je završila,doktor kaže da ne može u Afriku jer nema novaca,a onda Či-Čiju kaže da mu doda kasicu.On donese kasicu u kojoj nije bili niti jednog novčića,a
doktor kaže da je bio siguran da su u kasici bila 2 penija.Onda sova
kaže da ih je već potrošio,a doktor opet kaže da je novac muka i da će posuditi brod od pomorca kojem je izlječio bebu.Sljedećeg jutra doktor je otišao do mornara,a kad se vratio rekao im je da će im mornar posuditi brod.Doktor je rekao da može povesti samo papigu Polineziju,
krokodila,majmuna Či-Čija,psa Đipa,patku Dab-Dab,svinjicu Gic-Gica i sovu Tu-Tu.Polinezija mu je rekla koje sve stvari treba ponijeti,a za to su poslali mornara koji se vratio sa svim stvarima koje su htijeli.Ukrcali su se na brod i veliko putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Plovili su puno dana dok nisu udarili o hrid Afrike.Kad su se spustili s broda,naišao je crni čovjek koji je rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje
U palači je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i sa svojim sinom, kraljevićem Bumpom.Kralj je rekao da nijedan bijeli čovjek neće kročiti zemljom Jolliginki i zatvorio doktora i životinje u tamnicu.Polinezija se provukla kroz rešetke ztamnice,otišla do palače i nasamarila kralja pa je on pustio doktora i životinje.
Sedmo poglavlje
Kralj je bio tako bjesan da je sve u palači poslao u potragu za doktorom i životinjama.Nakon dugog putovanja susreli su Či-Čijevog rođaka i majmune koji se još nisu razboljeli.Počeli su stvarati veliku buku pa je zapovjednik potrčao za njima,a doktor,životinje i majmuni su počeli bježati.Kad su došli do kraja zemlje Jolliginki majmuni su napravili slavni Majmunski most pa su uspjeli pobiječi u Zemlju majmuna.
Osmo poglavlje
John Dolittle je bio užasno zaposlen jer je vidio da su sve vrste majmuna bolesne pa je rekao da se svi zdravi cijepe,a da će oni njegovati bolesne.No,bilo je previše bolesnih,a premalo zdravih majmuna pa je poslao druge životinje.Nažalost,vođa lavova nije htijeo pomoći,a tako i druge životinje pa je doktor bio jako žalostan.Kad se vođa lavova vratio,  njegova mu je žena rekla da je jedan lavić jako loše, a on joj je rekao za razgovor s doktorom pa se ona naljutila i rekla da odmah ode doktoru i kaže mu da će se brinuti za majmune jer on možda izlječi njihovog lavića.Ode vođa lavova do doktora i kaže ono što mu je njegova žena rekla pa se doktor jako razveseli.Kad su svi ozdravili,doktor je spavao 3 dana.
Deveto poglavlje
Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi.Kad se probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby pa su majmuni bili iznenađeni.Sastali su se u đungli i odlučili da će doktoru pokloniti gurnime-povuciga.
Deseto poglavlje
Mamjmuni su krenuli u potragu za gurnime-povuciga,a našli su ga u visokoj živici pa su ga pitali hoće li poći s doktorom Dolittleom,ali je rekao ne.Nagovarali su ga 3 dana dok nije pristao nakon upoznavanja.Majmuni su priredili veliku gozbu na kojoj je doktor rekao da sretno žive pa su krenuli prema morskoj obali.
Jedanaesto poglavlje
Kad su stigli do obale rijeke,stali su da se oproste.Doktor i životinje krenuli sami,Či-Či je skrenuo po hranu,a ostali su se izgubili.Slučajno su ušli u kraljev vrt pa su sve osim Polinezije (koja je pobijegla na drvo) zatvorili opet u tamnicu.Či-Či je našao Polineziju, a je ona prevarila kraljevića Bumpa.
Dvanaesto poglavlje
Polinezija je otišla do doktora i rekla mu da mora pobijeliti kraljevića koji je te noći došao do doktora,a on ga je pobijelio.Zauzvrat,kraljević Bumpo ih je pustio iz tamnice i dao im brod kojim bi otišli.Došli su do morske obale i oprostili se,kad su se na nebu stvorile milijun ptica koje su im pokazale put.
Trinaesto poglavlje 
Na putu kući prošli su pokraj Berbeske obale zlih,Berberskih gusara.Patka Dab-Dab je onda ugledala brod sa crvenim jedrima na kojem su bili Berberski gusari.Doktor joj kaže da ode po lastavice koje su počele vuči brod,pa su pobijegli gusarima.
Četrnaesto poglavlje
Lastavice više nisu mogle letjeti,pa su odvukle brod na jedan otok.
Doktor je rekao životinjama da siđu s broda,a onda zamjeti da gomila štakora izlazi iz potpalublja.Do njega dođe jedan štakor koji mu kaže da brod od kraljevića ne valja i da će potonuti do sutra navečer.On ode,a doktor kaže da ga zanima ime otoka,pa mu patka Dab-Dab kaže da su to Kanarski otoci jer pjevaju kanarinci koji su doktoru rekli za jedan izvor pa su se on o njegove životinje najeli i napili.Kasnije su došle dvije lastavice koje su doktoru rekle da mogu ukrasti brod od gusara jer su oni na brodu od kraljevića pa doktor i njegove životinje učine ono što su im lastavice rekle.
Petnaesto poglavlje
Sve bi im dobro prošlo da Gic-Gic nije tako jako kihnuo da su ga čuli gusari koji su sa kraljevićevim brodom krenuli na ulaz u zaljev.Vođa koji se zvao Ben Ali(Berberski Zmaj)kaže da želi doktorovu patku i svinju. Sova Tu-Tu šapne doktoru da gusare zabavi pričom jer će kraljevićev brod potonuti.No,prije nego što je doktor išta mogao reči,gusari odmah postanu uplašeni jer je brod tonuo.Kad je brod potonuo,gusari su počeli vrištati jer su došli morski psi,a jedan od njih je došao doktoru i ponudio mu da pojede gusare za njega.No,doktor mu kaže da samo dovede Ben Alija k njemu.Morski pas učini kako mu je rečeno i dovede Ben Alija kojem doktor kaže da mora biti seljak.On uz dosta oklijevanja pristane i ode,a doktor kaže morskom psu da ih može pustiti na obalu.
Šesnaesto poglavlje
Životinje odu u potpalublje,a malo kasnije,patka Dab-Dab dođe kod doktora,kaže mu da je brod prelijep i da ne mogu otključati jedna vrata,pa da zato dođe dolje.Doktor dođe dolje i uvjeri se da je brod stvarno lijep,a onda vidi da životinje stoje ispred malih vrata.Sova Tu-Tu kaže da je netko unutra,pa doktor kaže da nađu sjekiru.
Sedamnaesto poglavlje
Sjekiru su jako brzo pronašli,a doktor napravi rupu u vratima da bi mogao uči.Soba je bila jako mračna pa je upalio šibicu.Na podu je sjedio dječak i plakao.Kad je ugledao doktora,pitao ga je jeli je gusar,ali se doktor samo nasmiješi pa dječak prepozna da je prijatelj.Dječak mu kaže da je izgubio ujaka pa opet počne plakati,a doktor kaže da će ga pronači i da krenu u kuhinju na čaj i džem od jagode.Patka Dab-Dab kaže doktoru da pita dupine za ujaka od dječaka.Doktor ode kod dječaka i upita ga za izgled ujaka,a on mu kaže da ima crvenu kosu,da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov ribarski brod zvao Prgava Sally.Doktor ode na palubu broda i pronađe dupine,pa ih pita znaju li da se ujak od dječaka utopio,kaže im opis čovjeka i ime broda.Dupini mu kažu da znaju da se nije utopio,ali da ne znaju gdje je.Doktor im zahvali pa sve to ode reči dječaku koji je bio presretan kad je to čuo.
Osamnaesto poglavlje
Doktor kaže da sad samo trebaju pronači dječakova ujaka,a Dab-Dab mu kaže da zamoli orlove pa doktor kaže lastavici da ode po njih.Ona ode,a kad se vrati,dovede orlove koji su pristali naći dječakova ujaka.Odu,ali kad su se vratili rekli su da nažalost nisu našli čovjeka.Kad su otišli kućama,patka Dab-Dab kaže da ne zna kako će pronači dječakova ujaka,a Đip kaže da mu orlovi i dupini nisu simpatični.Ode do doktora i kaže mu da zamoli dječaka za neku stvar od njegovog ujaka.Doktor učini ono što mu je Đip rekao,a dječak iz džepa izvadi creveni rubac koji je pripadao njegovom ujaku.Čim ga je izvadio,Đip poviče da njegov ujak šmrče burmut Black Rapee,a onda kaže doktoru da odu na palubu vidjeti kakav je vijetar,da može pronači dječakova ujaka.Doktor zbunjeno ode s njim na palubu.Vani je puhao sjeverni  vijetar, pa je Đip mogao nanjušiti neke mirise,ali ne i burmut BlackRapee. Onda kaže da moraju pričakati da vijetar puše i u ostalim smjerovima.
Devetnaesto poglavlje
Nažalost,ni u južnom,ni u istočnom vijetru nije bio miris burmuta.Tek je u zapadnom vijetru u rano jutro u petak,bio miris buurmuta.Doktor se probudi i ode za kormilo,a Đip kaže doktoru da slijedi njegov nos.U vrijeme ručka,Đip kaže doktoru da moraju ići većom brzinom jer će čovjek umrijeti od gladi.Doktor kaže Dab-Dab da ode po lastavice da vuku brod kao prije.One dođu,a nakon nekog vremena ugledaju hrid,ali na njoj nije bilo nikoga.Đip kaže doktoru da od tuda dolazi miris i da se spuste na hrid kako bi bolje potražili.Doktor i Đip siđu na hrid,a Đip odmah počne njušiti i trčati.Nakon nekog vremena,Đip dođe do jame u kojoj je bio dječakov ujak,samo je spavao.
Dvadeseto poglavlje
Doktor lagano probudi čovjeka,ali baš se u tom trenutku šibica izgasila,pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i počeo lupati doktora.No,kad je John Dolittle rekao tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek je bio presretan pa se ispriča što ga je lupio.Kad su izašli iz jame,svi su na brodu vikali i klicali.Tada doktor upita čovjeka gdje mu je dom,a kada mu odgovori,doktor kaže lastavicama da ih prvo odvedu tamo.Kad su stigli,majka od dječaka poljubi doktora puno puta.Ribar i njegova sestra nisu htijeli da doktor ode,pa su ga zamolili da ostane kod njih par dana.Zadnji dan dođe gradonačelnik i pokloni doktoru zlatni sat s draguljima,a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
ĐIP-NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU.Nakon što su se oprostili,doktor i njegove životinje popnu se na brod i krenuše natrag u Puddleby.
Zadnje poglavlje
Prije nego što su došli u Puddleby, doktor je obišao zemlju sa svojim kolima.U njima je bio gurnime-povuciga kojeg su ljudi došli gledati.Kad su se napokon vratili u Puddleby,svi su bili presretni i bogati,a tamo su se Africi pitali hoće li se doktor vratiti,ali su Polinezija i krodil bili sigurni da će se vratiti.

IVAN DEVČIĆ 3.b
IVAN DEVČIĆ  3.b
NAZIV Djela:   Pripovijest o doktoru Dolittleu
                                                                                                                                 Autor:  Hugh lofting                                                                                                                        
Preveo: Blanka Pečnik-Kroflin 

Mjesto radnje: Puddleby Gradić, Afrička džungla, brod, tamnica 
Vrijeme radnje: PRIJE mnogo Godina 
Glavni likovi: liječnik JohnDolittle                                                                      Sporedni likovi: majmun Cici, patka Pat-Pat Sarah Dolittle, vođa lavova, prase GIC-GIC, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-Povuciga, orački konj, Kraljević Bumpo, Kralj, kraljica Ermintruda, Gusar, Izgubljeni dječak i njegova majka i ujak 

Dnevnik čitanja: 
1 . Pudedleby
Živio je jedan Doktor John Dolittle koji je voljeo životinje. Imao je jako puno ljubimaca. Imao je sestru Sarah koja se brinula o kući. Liječio je ljude kojima su njegove životinje smetale. Pa su prestali dolaziti, a doktor je postajao sve siromašniji. Morao je prodati klavir kako bi imao nešto novaca, no i to je nestalo nakon nekog vremena. Iako siromašan bio je i dalje jako pametan i poznat. 
2. Životinjski language
Jednog dana je posjetio životinjskog mesara i pojadao mu se kako mu ljudi više ne dolaze radi njegovih životinja. Mesar je predložio da postane liječnik za životinje, jer je tako puno znao o njima. Problem je bio mislio je Dolittle što ih neće razumjeti. Mesar ga je podučio životinjskom jeziku. Prvi životinjski pacijent mu je bio konj, koji nije dobro vidio, te mu je dao zelene naočale. 
3. Nove novčane nevolje
Životinje koje je liječio često nisu željele napustiti doktora. Jednog dana je od Talijana kupio majmuna koji je izgledao bolesno. Djeca su ga nazvala Či-Či. Kada je Cirkus bio u gradu posjetio, ga je krokodil radi zubobolje, a kada ga je izliječio krokodil se nije želio vratiti u cirkus. Ljudi su prestali dovoditi životinje jer su se bojali krokodila. Tako je opet bio u problemima s novcem. 
4.Poruka Iz Afrike
Jednog dana stiglo je pismo iz Afrike, da tamo ima jako puno bolesnih životinja. Doktor nije imao novaca za putovanje. Životinje su mu pomogle napraviti brod. Tako su krenuli na put u Afriku. 
5.Veliko Putovanje
Dugo su plovili, vođeni pticom. Vidjeli mnogo riba i raznih životinja. Onda se jedne noći digla strašna oluja, brod se nasukao i razbio u komade. Sklonili su se u špilju, dok oluja nije prošla. Dok su se sušili na plaži do njih je došao jedan crnac koji im je rekao da moraju svi pred Kralja. Pokupili su stvari pa krenuli za tim čovjekom kroz džunglu. 
6. Polinezija i Kralj
Hodajući džunglom crni čovjek ih je doveo pred Kralja koji im je ponudio pomoć. Kako je jednom bio prevaren od bijelca sve ih je zatvorio u tamnicu. Papiga Polinezija se uvečer uvukla u palaču i uvjerila kralja kako će doktor Dolittle dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole ako ih sve ne oslobodi iz tamnice. Kralj je zapovjedio vojnicima da ih oslobode, no ubrzo je shvatio da je opet prevaren, te je poslao vojsku za njima.    
7. Majmunski most
 Bježajuči iz tamnice stigli su u zemlju majmuna, Či-Či ih je vodio. Stigavši do provalije nisu znali kako prijeći, no majmuni su se povezali rukama i nogama i napravili most. Pravi majmunski most preko kojega je doktor Dollittle i njegova družina prešla na drugu stranu. 
8. Vođa lavova
Stigli su do zemlje u kojoj je jako puno bolesnih majmuna, doktor se smjestio u kućicu od trave, pa ih počeo cijepiti. Bilo ih je previse, trebao je pomoć. Pozvao je u pomoć lavove, leoparde, antilope ... Lav se pobunio da on kao gospodar životinja ne može nekome služiti, te pokazao svoju oholost, a za njim su se povele i ostale životinje. Kad se mladi lavić razbolio lav je promijenio mišljenje i tražio pomoć, a za uzvrat je sa ostalim životinjama pomogao doktoru u liječenju bolesnih životinja. Sad je pomoćnika bilo i previše. 
9. Majmunsko vijeće
Nakon što je odspavao tri dana, od prevelikog umora, odlućio je da mora krenuti dalje. Majmuni su željeli da ostane, ali Či-Či objasni majmunima da se mora vratiti kako bi vratio dugove. Da li zahvale odlućiše mu pokloniti životinju Gurnime-Povuciga koje nema u svijetu bijelih ljudi. 
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-Potegniga bio je rijetka životinja. Bilo ju je jako teško uhvatiti. Jako se bojao, vidjela je da je doktor dobar. Rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi, pa je to prihvatio. 
11.Crni Kraljević  
Doktor i njegove životinje su se oprostili s majmunima. I što brže se krenuli vračati no izgubili su se šumi. Kralj ih je opet našao te ih zatočio. Iz toga su se izvukli papiga Polinezija i majmun Či-Či. Dok su sjedili skriveni u krošnji, čuli su Crnog Kraljevica kako se žali da bi želio biti Bijeli Kraljević. Polinezija je odglumila glas Dobre vile i rekla mu da ako ujutro oslobodi doktora Dolittla ta želja će mu biti ispunjena. 
12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je doktoru objasnila da će ga Kraljević osloboditi ujutro, a zauzvrat ga on treba pretvoriti u bijelog Kraljevića. Uspio ga je obijeliti, a Kraljević im je zbog toga ostavio brod na obali. Na putovanje kreću bez papige, majmuna i krokodila. 
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su prema kuci i ugledali gusarski brod. Pat-Pat se jako zabrinuo radi toga. Uspjeli su izbjeći tu nevolju zahvaljujući Đipu i lastavicama. 
14. Štakori upozoravaju
Dugo su plovili, kada su ugledali otok. Na njega su se usidrili. Među štakorima koji su izlazili iz broda ugledali su crnog štakora, koji ih upozori da će brod potonuti. Dok su gusari gledali kako i što pokrasti sa doktorovog broda, doktor i društvo su se ukrcali na gusarski brod i otplovili. 
15. Ulicom Zmaja od Berberije
Svinja GIC-GIC je bila bolesna i njeno kihanje je dozvalo gusare. Koji su shvatili da su ostali bez broda te se s doktorovim brodom uputili u potjeru za doktorom i životinjama. Posade dva broda su se nadvikivala u svađi. Brod na kojem su gusari je počeo tonuti i umalo su ih pojeli morski psi. No doktor je popričao sa psima i rekao da ih poštede, a Ben Aliju zapovjedio da zauzvrat sadi sjemenke za ptice na otoku. 
16. Tu-tu ima dobar sluh
Dok je doktor s palube promatrao pučinu, životinje su proučavale unatrašnjost broda. Naišle su na zaključanu sobicu. Đip im je ispričao da su u njoj gusari čuvali oteto blago. Sova Tu-Tu je imala odlićan sluh i rekla je da čuje kao da netko plače iza tih vrata. Doktor je rekao da donesu sjekiru da provali vrata. 
17. Oceanske klepetuše
Doktor je napravio rupu u vratima, ušao u sobicu i upalio šibicu da ne bude mračno. Tamo je sjedio dječak i plakao. Izgubio je ujaka, pa je kad je shvatio da je doktor prijatelj, ispričao kako mu ujak izgleda. Dupini su rekli da neznaju gdje je dječakov ujak, ali da se nije utopio. Na tu vijest je dječak bio presretan. 
18. Đip ima dobar njuh 
Dupini su javili da ujak nije utopljen, pa su smišljali dalj kako ga pronaći. Odlućili su da Đip pas odlićnog njuha pokuša. Dječak je dao ujakovu maramu koja je mirisala na duhan. Čekali su da vjetar promjeni smijer i da započnu potragu.
19. Stijena 
Potraga je teško išla, niti jedan vjetar nije nosio miris duhana, tek je u petak zapadni vjetar donio taj miris. Lastavice su vukle brod da što brže dođu do hridi sa koje je dolazio miris. Dab-Dab je rekao da požure jer će čovjek umrijeti od gladi. Stigavši do hridi Đip je počeo trčati i njušiti okolo, sve dok u jednoj jami nije našao dječakova ujaka koji je spavao.
20. Ribarski Gradića 
Doktor probudi čovjeka ali se šibica ugasila, pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i udario doktora. No John Dolittle objasni tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek se ispriča. Izašli su iz jame i ukrcali se na brod i krenuli na put kući. Prvo su odvezli ujaka i dječaka. Doktor je ostao kod njih nekoliko dana. Zadnji dan gradonačelnik pokloni doktoru zlatni sat s draguljima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
"Đip - najpametniji pas na svijetu". Nakon što su se oprostili krenuše u Puddleby.
21. Opet Kod Kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu. Novaca im više nije nedostajalo. Na sajmovima su pokazivali dvoglavu životinju i tako zarađivali. Uvečer bi uživao čitajući životinjama priče pored vatre.

Mišljenje o djelu:
Jako mi se sviđa, poučna je. Naučila me da postoje stvari koje su vrijednije i važnije od novca, a to su prijateljstvo, zajedništvo i povjerenje.

MARIN ŠUTALO
MARIN ŠUTALO 3.B

Naziv djela:Pripovjest o Doktoru Dolittleu

Autor:Hugh Lofting 

Preveo:Zvonimir Bulaja

Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,brod,afrička đungla,tamnica,Konarski otoci,zemlja majmuna,Kraljevna Đolidžinki

Vrijeme radnje:prije mnogo,mnogo godina dok su naši djedovi bili još djeca

Glavni lik:liječnik John Dolittle

Sporedni likovi:Sarah Dolittle,trgovac životinjskom hranom,papiga Polinezija,majmun Či-Ći,sova Tu-Tu,pas Đip,prase Gic-Gic,patka Pat-Pat,orači konj,krokodil iz cirkusa,lastavica,majmuni,lav,lavica,dvoglava životinja Gurnime-Povuciga,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintruda,gusar (zmaj od Barberije),izgubljeni dječak,njegov ujak i njegova majka

Dnevnik čitanja:
1.Puddleby
Prije mnogo godina u gradiću Puddbely živio je doktor John Dolittl.
Živio je u maloj kućici s velkim vrtom na rubu gradića.
Oko kućanstva mu se brinula sestra Sarah Dolittle,a on se brinuo o vrtu
Volio je životinje,pa je imao mnoge kućne ljubimce od kojih su mu najdraže bile:patkica Pat-Pat,pas Đip,prase Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Sestra mu je stalno gunđala zbog životinja i rekla da one uneređuju kuću,ali Doktor se nije obazirao,nego je sve više skupljao životinje,a pacijenti su se smanjivali.
Uskoro nitko nije dolazio i ponestajalo je novaca

2.Životinjski jezik
Jednog dana Doktora je savjetovao trgovac životinjskom hranom da odustane od lijećenja ljudi i postane doktor za životinje.
Polinezija je doktora naučila životinjski jezik i tako se on predao lijećenju životinja jer je razumio sve što ih muči kad su dolazile k njemu.

3.Nove novčane nevolje
Doktor je opet počeo zarađivati ali životinje su sve više htjele boraviti kod njega,pa je to iziskivalo puno novaca za njihovu prehranu i novac se smanjivao,a kad se doktor nije htio rješiti krokodila to je zasmetalo njegovoj sestri i ona je odselila.

4.Poruka iz Afrika
Bila je zima mjesec prosinac.
Sve su se životinje okupile oko Doktora i kamina s vatrom.
Čule su neku buku izvan kuće.
Majmun Či-Ći je uletio u kuću i rekao Doktoru da mu je lastavica javila da ga majmuni iz Afrike preklinju da dođe da ih izlijeći jer gine ih na stotine.
 Doktor je odmah našao rješenje za polazak iako je bio bez prebijena novčića.
Posudili su brod od jednog pomorca kojemu je Doktor spasio život djeteta.
Poveo je na put Krokodila,majmuna,papigu,psa Đipa,patku Pat-Pat,prase Gic-Gic i sovu Tu-Tu.

5.Veliko putovanje
Plovili su punih šest tjedana.
Podigla se silna oluja,podigli su se valovi i bacili brod na stijenu.
Brod se razbio,svi su morali brzo izići na obalu.
Svi su se sklonili u špilju.
Sutri dan su pošli prema Zemlji Majmuna ali pred njih je izašao neki crnac i upitao ih "što rade".
Doktor se predstavio i rekao da je došao lijećiti bolesne majmune.
On im je rekao da moraju doći pred Kralja Zemlje Džoliđinki. 

6.Polinezija i Kralj
Došli su do Kraljeve Palače.
Papiga Polinezija se sakrila u džep Doktora Dollitlea da je nebi strpali u krletku, jer je mogla izići kroz rešetke.
Uvečer se uvukla u palaču i zavukla ispod kreveta i rekla da je ono Doktor Dolittle i da će dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole,ako ne pusre njega i životinje da idu svojim putem.
Kralj je zapovjedio vojnicima da otvore tamnička vrata.
Ali je kralj shvatio da je prevaren i opet je poslao svoje vojnike za njima.

7.Majmunski most
Napokon su stigli u Zemlju Majmuna pobjegavši u zadnji čas kraljevim vojnicima tako što su prešli preko mosta napravljen od majmuna.

8.Vođa lavova
 Doktor je liječio majmune ali mu je trebala pomoć ds zbrine na tisuće majmuna bolesnih,malo je bilo zdravih.
Doktor je pozvao druge životinje među njima lava,ali lav je prezirno rekao da ne traži to od njega jer je on Kralj životinja.
U međuvremenu se Lavu razbolješe dva mala lavića.
Žena ga je napala zašto je bio drzak prema Doktoru i pitala hoće im izliječiti laviće.
Lav je morao progutati svoj ponos i vratio se Doktoru tražeći da mu pomogne i izliječi laviće.
Došle su i druge životinje.
Napokon je Doktor izliječio sve životinje i umoran spavao tri dana.

9.Majmunsko vijeće
Majmuni su viječali kako da mu zahvale.
Željeli su da ostane s njima.
Majmun Či-Ći je rekao da se moraju vratiti jer je Doktor obećao da će platiti dug kad se vrati.
Majmuni su mu poklonili dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga.

10. Najrjeđa životinja od svihe
Gurnime-Povuciga je bila rijetka životinja.
Jedva su je uhvatili.
Bila je plašljiva.
Nije htjela poći,ali kad je vidjela da je Doktor jako dobar i rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi,pristala je.

11.Crni kraljević
Doktor Dolittlese napokon oprostio sa majmunima i krenuo s ljubimcima dalje.
Željeli su se vratiti što prije kući,ali su zalutali u dubokoj šumi i upali opet u ruke kralju Zemlje Đoliđinki.
On ij je opet zatvorio u tamnicu,samo je tome izbjegla papiga Polinezija i majmun Či-Ći.
Slučajno do su bili sakriveni u krošnji stabla čuli su kraljeva sina Kraljevića Bumpa kako govori "da sam barem bijeli kraljević".
Papiga brzo promjeni glas i predstavi se kao vila Tripsitinka i reče mu da je čovjek u tamnici njegova oca čarobnjak i da mu može pomoći.
Bumpo je zaspao zadovoljan čekajući mrak,da se susretne u tamnici sa Doktora.

12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je javila Doktoru da mora smisliti kako obijeliti lice kraljeviću Bumpu.
On to učini i kraljević ga pušta iz tamnice.
Na obali im je ostavio brod.
Oni se ukrcavaju,a Či-Ći,Polinezija i krokodil ostaju.

13.Crvena jedra i plava krila
Doktor se pitao tko će mu pokazati put kući.
Odjednom su se stvorile lastavice na nebu i one su teglile brod

14.Štakori upozoravaju
Štakori su bježeći upozorili Doktora da je brod truo i da će se utopiti.
Ugledali su Kanarski otok i izišli su s broda.

15.Zmaj od Berberije
Lastavice su upozorile Doktora da su se na njegov brod ispeli gusari tražeći nešto ukrasti.
Njihov je bio napušten pa su ga upozorile da se popne sa životinjama na gusarski brod jer je bolji.
Gusari ih otkriju,ali propada brod na kojem su gusari.
Doktor ih spašava od morskih pasa i naređuje Ben Aliju da se ostavi mora i svojih zločina da ostane na otoku i sije hranu za ptice.

16.Tu-Tu ima dobar sluh
Sad su Doktor i životinje nastavile put kući na brzom gusarskom brodu.
Otkrivaju da je netko zaključan u sobici.
Tu-Tu kroz zatvorena vrata čuje da je to dječak i da plače.

17.Oceanske klepetuše
Nigdje nije bilo ključa pa je Doktor razbio vrata sjekirom.
Soba je smrdjela po rumu,a na podu je plakao dječak.
Doktor mu je rekao da se ne boji.
Dječak im je rekao da su gusari negdje ostavili ili ubili njegovog ujaka.
Opisao je da ima crvenu kosu i istetovirano sidro na podlaktici i da pije burmut(rum).

18.Đip ima dobar njuh
Dupini su javili Doktoru da mornar dječakov ujak nije utopljenj.
Đip se dao u potragu svojim njuhom pronaći ujaka.
Tražio ga je po mirisu bermuta i navodio brod prema svom njuhu.

19.Stijena
Napokon nalazi Đip svojim njuhom ujaka u dubokoj jami usred stijene.
Doktor ga je izvukao,a on mu je ispričao kako ga je zmaj od Berberije diveo na stijenu.
Svi su bili sretni,posebno dječak i njegov ujak.

20.Ribarski gradić
Svi su se ukrcali u brod.
Doktor je rekao da će dječaka i ujaka iskrcati u njihov ribarski gradić.
Kad su došli dočekala ih je dječakova mama i izljubila i  zahvaljivala po nekoliko puta vračajući se do Doktora.
Ostali su kod njih nekolko dana.
Načelnik mjesta je Doktoru poklonio sat s dijamantima,a Đipu zlatnu ogrlicu.

21.Opet kod kuće
Ostavili su putnike i krenuli prema svojoj domovini.
Bili su sretni što su kod kuće.
Zarađivali su novac pokazujući dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga po sajmovima.
Novca im nije više nedostajalo.
Doktor bi nakon večere sa svojim životinjama sjeo oko velike vatre i čitao im knjige.
Polinezija i krokodil su razgovarali i složili se da će se  Doktor vratiti u Afriku.

Matej Kukavica, 3.b
Matej Kukavica, 3.b
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Pisac i ilustrator: Hugh Lofting
S engleskog preveo: Zvonimir Bulaja 
Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine. 
Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.
 
Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.
 
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.  
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka! 
I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.  
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi. 
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice. 
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi 
Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.
Devetnaesto poglavlje: Hrid 
Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:
-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.
Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!
Karlo Pavić 3.b
Karlo Pavić 3.b
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču kroz rupu na staklu.Bumpo je hrkao a kraljica je bila na plesu.Polinezija je glumila da je ona doktor Dolittle koji je nevidljiv i da će učiniti da svi kraljevi ljudi dobiju ospice ako ih ne pusti iz tamnice.Kralj ju je poslušao.Kada je papiga izlazila vidjela ju je kraljica 
 koja se vratila s plesa pa je to rekla kralju i on je shvatio da je nasamaren.Bio je jako ljut pa je i kraljevića i kraljicu poslao u džunglu da ih traži.Či-Či je doktora i životinje sakrio u šuplje stablo.Ujutro su svi bili umorni pa su se vratili natrag a doktor i njegove životinje nastavili su put prema Zemlji Majmuna.Kralj je bio bijesan jer ih nisu uhvatili pa ih je opet poslao da ih traže.Kad su se približili Zemlji Majmuna Či-Čijevi rođaci su pravili buku kad su vidjeli doktora pa su vojnicipožurili da ih uhvate.Da bi došli do Zemlje Majmuna morali su prijeći veliku rijeku.Majmuni su napravili most od samih sebe pa su svi uspjeli prijeći preko rijeke u Zemlju Majmuna a kraljevi ljudi su ostali bijesni na rubu litice.U zemlji majmuna doktor je otkrio da su tisuće majmuna bolesni.Najprije je odvojio bolesne i zdrave pa je zdrave cijepio a bolesne je liječio u velikoj kući.Bili je malo zdravih majmuna koji bi pomagali bolesnima pa je doktor potražio pomoć drugih životinja.Lav je bio kralj životinja i odbio mu je pomoći.Kada je lav došao kući lavica mu je rekla da se jedan od lavića razbolio a on joj je ispričao što je rekao doktoru.Kada je lavica to čula bila je jako ljuta na njega i poslala ga ponovno doktoru da mu se ispriča i pomogne.Lav ju je poslušao i zajedno sa antilopama i leopardima je pomogao doktoru.Uskoro su svi majmuni ozdravili a doktor je nakon toga spavao tri dana.Kad se doktor probudio odlučio je da mora krenuti natrag u Puddleby jer mora platiti dug.Majmuni su mu odlučili pokloniti životinju kakve nama u zološkim vrtovima a to je bila životinja s dvije glave gurnime-povuciga.Majmuni su tu životinju jedva uhvatili i nagovorili da pođe s doktorom.Objasnili su joj da je doktor neće zatvoriti već će je pokazivati ljudima pa će se tako obogatiti.Doktor je toj životinji obećao da će ju vratiti natrag ako joj se ne svidi u zemlji bjelog čovjeka.Priredili su veliku zabavu za oproštaj od doktora.Veliki Gorila je dovukao veliki kamen koji ih je uvijek podsjećao na doktora Dolittlea.Oprostili su se na obali rijeke i morali su biti tihi dok prolaze kroz zemlju Jolliginki.Jednog dana dok su prolazili kroz gustu šumu Či-Či je otišao pronaći kokosove orahe pa su se doktor i životinje izgubile dok ga nije bilo .I tako su dolutali do kraljevog vrta i kraljevi ljudi su ih ponovno uhvatili.Polinezija se skrila na stablu u vrtu.Tada je ugledala Či-Čija i ipričala mu što se dogodilo.Onda je ispod stabla na klupu došao kraljević Bumpo.Čuli su ga kako je rekao da želi biti bjeli kraljević.Polinezija mu je rekla da je ona kraljica vila -Tripsitinka i da ga slavni čarobnjak John Dolittle može pretvoriti u bijelog kraljevića i da ode k njemu kad zađe sunce.Zatim je Polinezija odletjela do zatvora i sve ispričala doktoru.Kada je kraljević došao ispričao je doktoru za Uspavanu ljepoticu koja se nije htjela udati za njega jer je crn.Doktor je pomiješao mnogo lijekova pa ga je pobijelio a kraljević ga je oslobodio i nabavio mu brod s hranom .Na obali su ih čekali Či-Či i Polinezija.Doktor mu nije htio ostaviti ogledalce jer lijek neće dugo trajati.Či-Či,Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer jer je to njihov dom i tamo su rođeni a ostali su krenuli s doktorom kući.Zabrinuli su se kako će naći put do kuće i tada su vidjeli lastavice koje se vraćaju pa su ih pratili.Doktor je zaključio da će stići kući na ljeto.Na putu kući morali su proći pokraj Berberske obale gdje su živjeli gusari.To je bila obala velike pustinje Sahare.Kad bi gusari uhvatili neki brod onda bi ga opljačkali a za ljude zatražili su novac.Pisali bi njihovim obiteljima i tražili novac a ako nebi dobili navac onda bi ih bacili u more.Jednog dana Dab-Dab je ugledao brod sa 3 crvena jedra iza njih.I Đip je nanjušio gusare.Nije im pomoglo da pobjegnu kad su podigli sva jedra pa su im pomogle lastavice.Pomogle su mu takao da su konope zavezali za brod a lastavice su ih vukle.Lastavice su se umorile pa su odvukle brod do jednog otoka u blizini.Dok su se iskrcavali s broda su bježali štakori.Jedan veliki štakor rekao je doktoru da štakori uvijek napuštaju brod koji tone jer ih tada pecka rep i da će brod potonuti do sutra navečer.Dab-Dab je rekla da su na Kanarinskim otocima.Kanarinci su doktora odveli do vode i pokazali su mu livade gdje raste sjeme za ptice.Zatim su lastavice rekle doktoru da su gusari zauzeli njihov brod.Predložile su doktoru da se ukrcaju na gusarov brod jer je prazan i brz.Kad su došli na gusarov brod Gic-Gic je glasno kihnula pa su je gusari čuli i krenuli za njima.Vođa gusara Ben Ali (Berberski zmaj)je zaprijetio doktoru a Tu-Tu je rekla da se ne brine jer će njihov stari brod uskoro potonuti.Brod je potonuo a 6 gusara je plivalu u vodi.Doktor je rekao morskom psu da ne pojede Bena Alija ako obeća da više neće potopiti niti jedan brod i ako prestane biti gusar.Ben Ali je to obećao i obećao je da će uzgajati sjemenke za ptice kako je doktor tražio.Zatim su krenuli dalje na put.Životinje su otišle bolje pogledati kako izgleda njihov novi brod iznutra.U brodu je bila jedna mala soba koje je bila zaključana pa je Dab-Dab pozvala doktora da ju proba otvoriti.Tada je Tu-Tu rekla da nešto čuje i da misli da je netko unutra.Tu-Tu je rekla da onaj tko je unutra nije sretan i da ima malo lice i malu ruku i da plače.Nisu mogli nigdje naći ključ pa je doktor sjekirom razbio vrata.Upalio je šibicu i vidio malog dječaka koji je imao oko 8 godina.Dječak je gorko plakao ali čim je vidio doktorovo lice ustao je i prestao plakati.Dječak je doktoru ispričao da su on i ujak išli u ribolov i da su ih uhvatili gusari i potopili njihov brodić.Gusari su tražili od njegovog ujaka da i on postane gusar jer je znao dobro jedriti po svakom vremenu ali ujak to nije htio.Tada se Ben Ali naljutio i rekao da će ujaka baciti u more.Dječak je još rekao da je tada na brodu bilo borbe i da su njega poslali u potpalublje i sutradan su ga pustili van ali ujaka više nije bilo.Gusari su dječaka zatvorili kad su išli krasti na neki drugi brod.Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov brod zvao Prgava Sally.Tada je doktor zamolio dupine da ga potraže a oni su mu rekli da je ujakov brod na dnu mora ali da se ujak nije utopio.Onda je doktor zamolio lastavicu da potraži orlove jer oni dobro vide pa će pronaći ujaka.Kada je pala noć orlovi su se vratili ali ga nisu pronašli.Đip je rekao da su orlovi uobraženi kad su rekli da ga nitko neće naći ako nisu mogli oni.Zatim je Đip rekao doktoru da pita dječaka ima li nešto ujakovo a dječak mu je dao zlatni prsten.To Đipu nije bilo dovoljno pa je tražio nešto drugo a dječak mu je dao crveni rubac.Đip je na tom rubcu osjetio burmut i rekao da ujak šmrće burmut i da će ga naći za manje od tjedan dana.Zatim je krenuo vidjeti od kuda puše vjetar.Kada je vjetar puhao sa sjevera i juga Đip nije nanjušio burmut.Nije uspio uhvatiti miris burmuta ni kada je puhao istočni vjetar.Zatim je nakon 3 dana počeo puhati zapadni vjetar i Đip je osjetio burmut.Rekao je doktoru da gleda njegov nos i tako okrene kormilo.Đip je osjetio samo miris barmuta i ništa drugo pa je rekao doktoru da idu brže jer ujak sigurno umire od gladi.Lastavice su opet brzo vukle brod.Tada je Tu-Tu ugledala veliku hrid.Đip i doktor su sišli s broda.Ujak je bio u velikoj dubokoj jami na sredini hridi pa ga zato nisu orlovi mogli pronaći.Kada je ujak čuo da su spasili dječaka bio je presretan.Dab-Dab je onda rekla Đipu da nije znala da je on tako pametan.Otišli su natrag na brod i nahranili ujaka.Doktor je zamolio lastavice da najprije odvedu brod do ujakovog doma.On je živio u malom ribarskom gradiću.Kada ih je vidjela majka dječaka plakala je i smijala se od sreće.Doktor i njegove životinje ostali su kod njih cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka i ljudi su ga pozivali na ručkove i večere.Gradonačelnik mu je poklonio sat sa pravim dijamantima a Đip je dobio pseću ogrlicu od čistoga zlata i na njoj je pisalo ,,Đip-najpametniji pas na svijetu ".onda su opet krenuli na put prema puddlebyju.Kada je doktor došao u svoju zemlju bio je već lipanj.Prvo je proputovao svoju cijelu zemlju.Ljudima je pokazivao gurnime-povuciga i zaradio novac.Samo je puštao djecu da besplatno gledaju gurnime-povuciga i Dab-Dab je zato bila ljuta.Ljudi su doktora pitali da im proda gurnime-povuciga za puno novaca ali on nije htio.Rekao je da gurnime-povuciga nikada neće biti u kavezu.Vratio se u Paddleby kao bogat čovjek.Nastavio je živjeti u svojoj kući.Mornaru je kupio dva nova broda i gumenu lutku za bebu.Platio je trgovcu za hranu koju mu je dao kada je išao u Afriku.I još mu je puno novaca ostalo.Kupio je novi klavir i u njega vratio miševe.Kad je opet došla zima doktor je životinjama nakon večere čitao knjige.U Africi su majmuni,Polinezija i krokodil govorili da će se doktor sigurno opet vratiti.










Rubi Despot 3. b.
Rubi Despot 3. b.
Priča o doktoru Dolittleu

Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod ,
Daniel Martinec 3.b
Daniel Martinec 3.b
Pisac: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja: 
Prije mnogo godina u Puddleby-on-the-Marsh-u je živio doktor po imenu John Dolittle. Imao je mnogo ljubimaca. Najdraži su mu bili patka Pat-Pat, prase Gic-Gic, sova Tu-Tu, papiga Polinezija i pas Đip. On je liječio ljude ali je zbog velikog broja životinja imao sve manje ljudi koje je morao liječiti. Mesar je rekao doktoru da postane liječnik za životinje zato jer će zaraditi više novca. Papiga Polinezija naučila je doktora Dolittlea govoriti životinjskim jezikom. Izliječio je konja koji je skoro oslijepio na jedno oko, pse, krave i ovce. Vijest o doktoru Dolittleu se proširila po cijelom svijetu. Doktor je vidio majmuna kojega je kupio od čovjeka, nazvali su ga: Či-Či. Ljudi su se bojali krokodila iz cirkusa koji je živio u njegovoj kući. Zbog krokodila doktorova sestra više nije htjela živjeti s njim, pa su životinje odlučile obavljati kućanske poslove da mu pomognu. Pošto doktor nije imao novca, životinje su prodavale na štandu cvijeće i povrće. Ma koliko se trudile i dalje ga nisu imale dovoljno. Jedne hladne zime je majmun Či-Či rekao doktoru Dolittleu i životinjama poruku od lastavice da majmuni u Africi imaju opasnu bolest. Uveli su lastavicu u kuću. Doktor nije imao novaca za putovanje pa su zamolili jednog pomorca da im posudi brod. Lastavica je rekla da zna put do Afrike. Kad su provjerili da li su sve uzeli i napravili, krenuli su na put brodom. Lastavica je nosila svjetiljku i osvjetljavala put. Odjednom su naišli dupini i ribe poletuše. Ribe su rekle Polineziji da im još do Afrike treba pedeset i pet milja i da su se već majmuni zabrinuli da neće doći, a dupini su donijeli divlji luk kako je Polinezija rekla. Odjednom je brod udario u Afriku tjekom oluje. Našli su neku špilju i sklonili se u nju. Doktor je zamolio Pat-Pat da mu donese njegov šešir. Kad ga je uzela vidjela je miša u šeširu. Spustila je šešir pred doktora i životinje. Polinezija je rekla da mornari zovu onoga tko se sakrije slijepim putnikom. Malo kasnije je došao neki čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja. Kad su došli, kralj je rekao da ih vojnici odvedu u zatvor. Polinezija je rekla da će prevariti kralja. To je i učinila. Govorila je kao i doktor, jako je preplašila kralja. On je rekao vojnicima da otvore tamnicu a doktor i životinje su pobjegle. No kad je Polinezija odlazila, kraljica ju je vidjela i to ispričala kralju. Brzo je pojurio do tamnice no bilo je prekasno. Kralj je poslao svoje vojnike, sluge, vrtlare, kuhare, učitelja kraljevića Bumpa i kraljicu za njima. Či-Či je skrivao doktora i njegove životinje sve dok se svi vojnici nisu vratili kralju koji ih je ponovno poslao u potragu. Za to vrijeme su krenuli prema zemlji majmuna. Na putu su sreli Či-Čijevog rođaka a zdravi majmuni, koji su izašli iz zemlje majmuna, podigli su veliku buku kao pozdrav doktoru. Vojnici su čuli tu buku i počeli su se približavati. Čuo ih je najveći majmun koji je nosio Gic-Gica i rekao doktoru da bježi. Ali se doktor spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato a vođa vojnika se bacio na njega. Tijekom skoka, vođa je sa svojim velikim uhom zapeo za stablo. Najveći majmun je požurivao druge majmune da što brže izgrade most, držeći se za ruke i noge. Svi su sigurno prešli most. Doktor je rekao Či-Čiju i njegovom rođaku da mu izgrade dvije kuće od trave za liječenje majmuna. No doktor ipak nije imao mjesta za liječenje bolesnih majmuna a ni zdravih majmuna koji se trebaju brinuti o njima. Pozvao je lavove, antilope, zebre, leoparde i žirafe da se brinu za majmune. Ali se nijedna životinja nije htjela javiti. Kralj životinja je bio veoma ohol prema doktoru. Kad je lavica to čula počela ga je grditi pa je poveo sve životinje sa sobom. Svi su pomogli doktoru. Kad je izliječio sve majmune, spavao je tri dana. Spremao se na povratak kući, kad su se majmuni dogovorili da mu daruju gurnime-povuciga kao zahvalu. Majmuni su vidjeli tragove gurnime-povuciga kod obale rijeke i napravili veliki obruč u gustoj i visokoj travi. Gurnime-povuciga je pokušao probiti obruč ali ga nije mogao pa je pričekao da vidi što žele majmuni. Majmuni su ga tri dana nagovarali da pođe s doktorom i napokon je pristao. Prvo je rekao da želi vidjeti kakav je taj doktor. Doktora je iznenadio izgled gurnime-povuciga jer je imao dvije glave. Či-Či je rekao doktoru da će se obogatiti. No on nije pristao povesti gurnime-povuciga sa sobom. Patka Pat-Pat mu je nabrajala stvari koje mora platiti i da neće imati novaca ako ne povede gurnime-povuciga sa sobom. I dalje su ga nagovarali i on je pristao. I gurnime- povuciga je pristao ići s njim jer je vidio da je on dobar čovjek. Razgovarali su i doktoru je rekao da je pra-pradjed njegova oca bio zadnji jednorog, a s majčine strane potječe iz porodice jelena, abesinskih gazela i azijskih divokoza. Gurnime-povuciga je objasnio da s jednim ustima govori a s drugima jede. Majmuni su priredili zabavu i došle su sve životinje iz džungle. Doktor je rekao da je tužan što odlazi. Rekao je da ne smiju mušicama dopustiti da im slijeću na hranu i ne smiju spavati na kiši. Veliki gorila je označio mjesto na kojem je sjedio doktor stijenom. Majmuni su ga ispratili sve do ruba njihove zemlje. Dok se Či-Či bavio potragom kokosovog oraha, doktor i njegove životinje su ušle slučajno u kraljev vrt. Uhvatili su ih vojnici i ponovno odveli u zatvor. Kad je Či-Či došao do Polinezije, koja se uspjela sakriti od vojnika, objasnila mu je da je morala loviti Gic-Gica pa je slučajno krivo skrenula. Plinezija je glumila vilu i rekla je kraljeviću Bumpu da u zoru otključa zatvor u kojemu se nalazi bijeli čovjek, i da će mu ispuniti želju da i on postane takav. Polinezija je rekla doktoru da učini kraljevića Bumpa bijelim čovjekom. Kad je kraljević Bumpo došao, doktor mu je rekao da mu sagradi i pripremi brod. Kad je Bumpo došao, doktor je rekao da umoči glavu u ljekove koje je kombinirao. Iznenadio se kad je vidio kraljevića Bumpa bijelim. Polinezija, krokodil i Či-Či su morali ostati jer je to njihov dom. Pozdravljali su doktora i sve ostale životinje dok im brod nije nestao iz vida. Odjednom je Pat-Pat ugledala brod sa crvenim jedrima i znala je da to nije dobar znak. To je bio gusarski brod a pas Đip je osijetio da su to jako, jako zli ljudi i da ih je šestero. Doktor je rekao Đipu da mu donese još jedara da idu brže. Ali i s tim jedrima su bili jako spori. Pa je doktor rekao Pat-Pat da pozove lastavice u pomoć. Kad su lastavice došle, rekle su mu da sveže puno konopaca za brod da se one mogu primiti za njega. Kada su se sve primile za konopce, počeli su odmicati gusarskom brodu. Lastavice su se morale odmoriti napornog leta. Došle su do jednog otoka gdje su sakrile brod. Jedan crni štakor je rekao doktoru da je ovaj brod nestabilan za plovidbu. Lastavice su dojurile i rekle su da su gusari na njegovom brodu i ako se požure možda se uspiju ukrcati na gusarski brod. Doktor se složio pa je okupio sve životinje. Svi su se došuljali i sigurno se ukrcali. No Gic-Gic je kihnuo zato jer se najeo vlažne šećerne trske i gusari su ga čuli. Požurili su za njima i zaustavili su ih. Sova Tu-Tu je rekla doktoru da razgovara s vođom gusara i da odugovlači jer će uskoro potonuti brod na kojem se nalazi Ben Ali to jest Berberski zmaj i njegova posada. Gusari su mu rekli da im da patku i prase. Patka Pat-Pat se spremala da poleti a Gic-Gic se preplašio. Odjednom je doktorov brod, na kojem su sada gusari, počeo tonuti. Gusari su ostali plutati a jedan od morskih pasa je pitao doktora za pomoć. Doktor mu je rekao da ih zadrži a on će ostalo napraviti. Kad je morski pas dotjerao Bena, doktor mu reče da ako ne želi postati hrana za morske pse mora se baviti hranjenjem kanarinaca na otoku.
On je sav tužan morao pristati jer nije imao izbora. Doktor je zahvalio morskim psima na pomoći. Pat-Pat je rekla da je podpaluba jako raskošna i da su pronašli neka zaključana vrata. Doktor je sve pogledao i rekao da bi se morali baciti na potragu ključa. Nisu ga nigdje mogli naći. Tu-Tu je čula zvukove i otkrila da je dječak iza vrata i da je tužan. Doktor je rekao da mu dodaju sjekiru. Kad su probili vrata osjetio se grozan miris po rumu. U blagovaonici su popili čaj i pričali o dječakovom ujaku koji je nestao. Doktor je pitao dupine i orlove za njegovog ujaka ali nitko nije znao gdje je. Kad je vjetar počeo puhati sa sjevera Đip nije namirisao burmut Black Rappee, po kojem je ujak mirisao. Doktor je predložio da se prvo malo naspavaju. Opet je pokušao s južnim vjetrom pa s istočnim i napokon kad je zapuhao zapadni vjetar namirisao je burmut. Đip je rekao da se moraju požuriti i doktor je pozvao lastavice. Skakali su po valovima. Prolazio je sat za satom i napokon su pronašli jedan ravan i pusti otok. Đip i doktor se spustiše na otok, i nakon dugog hodanja pronašli su špilju koja je bila jako dugačka. Odjednom su ugledali čovjeka koji je spavao. Đip je pronašao barmut Black Rappee. Doktor je to pokupio a kutija duhana barmuta Black Rappee je bila puna. Čovjek je počeo udarati doktora jer se šibica ugasila i pomislio je da je to Ben Ali. Kad je doktor ponovno upalio šibicu dječakov ujak se ispričao doktoru. Došli su brodom do ujakovog grada. Doktor je ostao kod ujakove sestre, subotu, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je nagradio doktora i Đipa zbog odlobođenja mora od gusara. Doktor je dobio sat s pravim dijamantima na poleđini, a Đip je dobio ogrlicu od samoga zlata. Doktor je krenuo na put prema Puddlebyju. Kad je došao u svoju zemlju, u ciganskim je kolima, zaustavljajući se na seoskim sajmovima i stavljajući plakate za dvoglavu životinju (gurnime-povuciga) iz afričke džungle, naplaćivao ulaz šest penija. Kupio je pomorcu, koji mu je posudio brod za put do Afrike, dva broda i gumenu lutku za bebu. Platio je trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Đip je pokazao umišljenom ovčaru svoju ogrlicu i počeo kopati zemlju u kojoj je davno zakopao kosti. Kad je došla zima doktor je ispred velike vatre pričao priče životinjama. Polinezija, Či-Či i krokodil su se nadali da će se doktor jednoga dana vratiti.  
SARA VARGEC
SARA VARGEC
Autor: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja:
Nekoć davno, na rubu grada Puddleby-on-the-Marsh, u maloj kući s velikim vrtom živio je John Dolittle. On je bio doktor za ljude. Bio je: popularan među ljudima, svi su ga pozdravljali, a psi i djeca su ga pratili gdje god bi išao. Jako je volio životinje. Životinje je držao na neobičnim mjestima u kući, a najdraže su mu bile: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Njegova sestra Sarah Dolittle vodila mu je kućanstvo i često je gunđala zato što su životinje svuda po kući radile veliki nered. 
Jednog dana došla je jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi. Otišla je i više se nikada nije vratila. Čak bi se vozila do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog 10 milja kako bi otišla drugom doktoru.
Nakon toga doktor je imao sve manje ljudskih pacijenata i sve manje novaca, a sve više i više životinja koje je trebalo hraniti. Nakon nekog vremena kad bi ga ljudi vidjeli govorili bi kako je nekada bio poznati liječnik, a danas je siromašan i sav nikakav. 
Jedini pacijent koji mu je još dolazio i to samo na Božić, bio je životinjski mesar, predložio mu je da postane životinjski liječnik. Rekao mu je to zato što dr. Dolittle dobro poznaje životinje i razumije ih.
Papiga Polinezija mu je isto predložila i on je pristao. Naučila ga je životinjski jezik ali polako, riječ po riječ.
Jednog dana došao je konj koji je slabo vidio ali to nitko nije primjećivao i veterinar je mislio da ga boli zglob. Dr. Dolittle ga je razumio i nabavio mu zelene naočale - točno kakve je konj želio. 
To se pročulo po selima i sve životinje su dolazile k doktoru Dolittlu.
U nekoliko godina postao je poznat među svim životinjama po cijelom svijetu.
Nakon nekog vremena u grad je došao cirkus, a s njim i krokodil s jakom zuboboljom. Kad je čuo da je došao u grad gdje živi doktor Dolittle otišao je k njemu i popričao s njim na krokodilskom jeziku. Kad mu je izliječio zubobolju krokodil ga je pitao da li može spavati u ribnjaku. Kad je Sarah vidjela krokodila rekla je doktoru da mora odlučiti između nje i krokodila. Doktor je ipak odlučio da krokodil ostaje i zato je Sarah spakirala svoje stvari i otišla. Uskoro je doktor postao još siromašniji. Tada su se životinje dogovorile da svaka obavlja jedan kućanski posao: majmun Či-Či kuha i popravlja, pas pere podove, patka briše prašinu i pravi krevete, sova Tu-Tu brine o računima, a prase o vrtu. Papiga Polinezija brinula se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom jer je bila najstarija. Svi su se trudili i radili svoje poslove, čak su organizirali i prodaju cvijeća i povrća ali nisu uspjeli zaraditi dovoljno. Te godine snijeg je stigao ranije i brzo je nestalo povrća, a tada su i životinje izgladnjele.
Ta zima je bila jako hladna. Jedne večeri u prosincu dok su sve životinje sjedile u kući, doktor im je čitao priču koju je on napisao na životinjskom jeziku. Odjednom sova Tu-Tu začuje neobičan zvuk sličan trčanju. Majmun Či-Či utrči u kuću i obavijesti doktora da je dobio pismo iz Afrike u kojem je pisalo da su majmuni u Africi jako bolesni. Lastavica je donijela to pismo i doktor ju je smjestio u kuću. Ona mu je ispričala priču o bolesnim majmunima i rekla da moraju hitno otputovati. Ali doktor Dolittle i životinje nisu imale novaca za kartu, pa se doktor sjetio starog znanca koji je bio pomorac, a on mu je izliječio dijete. Idućeg dana uspjeli su iznajmiti brod i samo su tri životinje krenule na put s doktorom. Životinjski mesar se ponudio da ih isprati do broda, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala. Sve životinje,  osim papige Polinezije bile su začuđene smještajem na brodu. Podigli su sidro i putovanje je počelo.
Dugo su jedrili, cijelih šest tjedana i pratili lastavicu koja je letjela ispred broda. Cijelo vrijeme su se zabavljali i nestrpljivo čekali kad će doći u Afriku. Dok su putovali susreli su ribe poletuše koje su ih s veseljem uputile dalje i rekle da imaju još samo pedeset i pet milja do obale Afrike. Nakon toga sreli su i dupine koji su im nabavili luka jer im je baš njega ponestalo. Odjednom podigla se velika oluja s gromovima i munjama, a valovi su bili toliki da se voda prelijevala preko broda. I onda se desilo ono najgore - BUM! Brod se nasukao, a na dnu je nastala velika rupa koja je propuštala vodu. Svi su morali napustiti brod, pa čak i oni koji nisu znali plivati prešli su na kopno preko užeta. Nažalost, brodu više nije bilo pomoći jer ga je more razbilo o kamenje. Doktor Dolittle i životinje sklonili su se u lijepoj, velikoj špilji, visoko na litici.
Drugi dan bili su sretni što su stigli u Afriku, a crni čovjek koji je došao iz šume rekao im je da moraju doći pred kralja, kralja zemlje Jolliginki jer sva zemlja pripada njemu. Nakon nekog vremena što su hodali kroz šumu odjednom su ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude, sinom kraljevićom Bumpom. Kad je doktor stigao do kralja on ga je pitao čime se bavi, a doktor mu je ispričao zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne može samo tako hodati kroz njegovu zemlju i objasnio da je prije puno godina došao neki bijeli čovjek i kralj je prema njemu bio jako ljubazan, a bijeli čovjek ga je prevario i uzeo zlato i slonovaču pa pobjegao preko noći svojim brodom. Zato ih je kralj zatvorio u najčvršću tamnicu s malim prozorčićem. Ipak papiga Polinezija se uspjela provući kroz rešetke i uvući kroz prozor koji je bio razbijen teniskom lopticom. Taj prozor je bio od kraljeve sobe. Papiga Polinezija probudila je kralja i glumila da je doktor Dolittle i rekla da ako podigne mali prst svi vojnici će dobiti ospice. Kralj se prestrašio i rekao vojnicima da odmah otvore vrata tamnice. A kad je došla njegova žena rekla mu je da je vidjela papigu kako leti kroz prozor i kralj je potrčao da ih zaustavi ali bilo je prekasno.
Doktora Dolittla I životinje sakrio je majmun Či-Či, pa kad je bilo sigurno krenuli su prema zemlji majmuna. Prije nego su došli tamo dostigli su ih kraljevi vojnici. Zemlja majmuna nalazila se na drugoj strani otoka I morali su nekako prijeći. Majmuni su tada napravili majmunski most I doktor Dolittle je bio prvi čovjek koji je vidio majmunski most uživo.
Konačno su došli u zemlju majmuna, izliječili su sve majmune ali im je trebala i pomoć ostalih životinja. Ali ostale životinje nisu to htjele pa se doktor posvađao s kraljem lavom. Kad je lav došao kući, lavica mu je rekla da je mali lavić bolestan, a kad je čula da se posvađao s jedinim doktorom koji razumije životinje jako se naljutila i natjerala ga da se ispriča doktoru. Tako je doktor dobio pomoć životinja, a lavić je ozdravio.
Doktor Dolittle rekao je životinjama da se mora vratiti natrag kući, a majmuni to nisu htjeli. Kad je doktor rekao da ipak mora otići majmuni su odlučili za zahvalu pokloniti nešto što ne postoji kod njega doma. Nakon rasprave odlučili su mu pokloniti životinju gurnime-povuciga. No tu je životinju bilo teško uhvatiti jer je bila jako sramežljiva. Dugo su je majmuni lovili, a kad su je ulovili dugo su je nagovarali da pristane ići s doktorom Dolittleom. Gurnime-povuciga je na kraju pristala zato što joj se svidio doktor. I tako je doktor krenuo na put sa svim životinjama. 
Na putu prema obali ulovili su ih vojnici jer su se izgubili. Na sreću ponovno je papiga Polinezija pronašla rješenje jer je slučajno čula kraljevića kako želi imati bijelu boju kože jer ga niti jedna djevojka koja se njemu sviđa ne želi. Doktor je izmješao neke napitke koje je dao kraljeviću, a on im je zauzvrat dao brod s kojim mogu otići kući. 
Konačno je doktor zaplovio prema kući, ovaj put bez papige Polinezije, majmuna Či-Či i krokodila koji su ostali jer je Afrika ipak njihov pravi dom.
Na putu su ih presreli Berberski gusari koji su ih htjeli opljačkati ali su im pomogle lastavice koje su brod odvele na sigurno do jednog otoka.
Kad su se iskrcali da se malo odmore štakori su pobjegli s broda i rekli doktoru da je brod loš i da će se potopiti. Za to vrijeme stigli su i gusari koji su se ukrcali na prazan doktorov brod, a doktor i životinje brzo su se ukrcali na gusarski brod. Gusari su mislili da će ipak spriječiti doktora da ode ali brod je brzo potonuo i svi su se gusari našli u vodi zajedno s morskim psima. Doktor je zaprijetio gusarima da će ih morski psi pojesti ako ne prestanu biti gusari i da moraju biti seljaci na otoku koji hrane lastavice. 
Na brodu su našli puno vrijednih stvari i pronašli malenog dječaka koji je bio zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.

# data[].attributes.body
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka.

# data[].attributes.body
edamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače

# data[].attributes.body
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit

# data[].attributes.body
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit

# data[].attributes.body
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaradit

# data[].attributes.body
 ali su ga njegove životinje uvjerile da će 

# data[].attributes.body
Lana

# data[].attributes.body
Knǂ

# data[].attributes.body
Sova

# data[].attributes.body
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli z

# data[].attributes.body
Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



zak

# data[].attributes.body
Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



zaključan u jednoj od pro
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.



Prvo poglavlje: Puddleby

Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju 
M
M
m
m
Vrsta djela: pripovijetka
Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog 

# data[].attributes.body
Di

# data[].attributes.body
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.

# data[].attributes.body
zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.

# data[].attributes.body
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju 

# data[].attributes.body
Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine. 
Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.
 
Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.
 
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.  
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka! 
I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.  
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi. 
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice. 
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi 
Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.
Devetnaesto poglavlje: Hrid 
Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:
-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.
Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!
Karlo Pavić 3.b
Karlo Pavić 3.b
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču k

# data[].attributes.body
ovoditi životinje na liječenje kod doktora

# data[].attributes.body
otjerale pacijente. Jedino mesaru nisu smetale životinje. Doktor je imao sve manje novaca pa je morao prodati klavir i smeđe odijelo.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Jednog dana doktor je u svojoj kuhinji razgovarao sa mesarom.
Mesar je predložio doktoru da bude doktor za životinje jer zna puno o njima pa će zaraditi više novaca. Kada je mesar otišao i Polinezija mu je predložila da bude doktor za životinje i dok je padala kiša naučila ga je životinjski jezik. Mesar je rekao svima da je doktor za ljude sada doktor za životinje pa su svi počeli dovoditi životinje na liječenje kod doktora Dolittlea. Jednog dana doktoru su doveli teglećeg konja koji mu je rekao da treba naočale. Konj je dobio veliki par zelenih naočala. Ubrzo su sve životinje čule za doktora Dolittlea pa su počeli dolaziti u njegov veliki vrt. Doktor je morao postaviti posebna vrata za različite životinje jer ih je bilo jako puno. I tako je u nekoliko godina svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo se za doktora Dolittla pa je postao slavan među životinjama po cijelom svijetu.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Jednom dok je sjedio na zidu svog vrta doktor je vidio Talijana sa majmunom koji je bio prljav i nesretan. Dao je Talijanu jedan šiling i uzeo majmuna kojeg su životinje nazvale Či-Či. Kad je u grad došao cirkus, krokodil je pobjegao po noći i došao doktoru zbog zubobolje. Seljaci i stare gospođe više nisu dovodili životinje jer su se bojali da će im krokodil pojesti životinje. Doktor nije imao novaca da pošalje krokodila u Afriku i nije ga htio vratiti u cirkus, pa se njegova sestra naljutila i otišla. Bilo je sve manje novaca i životinje su bile gladne pa su odlučile pomoći pospremati kuću i prodavati povrće i cvijeće. Te je godine snijeg stigao ranije pa je nestalo povrća i mnoge su životinje bile gladne.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne večeri u prosincu dok su se u kuhinji grijali doktor i životinje, Či-Či je uletio i rekao da je lastavica rekla da su se u Africi razboljeli majmuni koji umiru i mole da doktor dođe u Afriku. Doktor je posudio brod od mornara a trgovcu će dati novac kad se vrati. Na brod su ukrcali potrebne stvari i na put krenuli doktor Dolittle, pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, sova Tu-Tu, krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i životinje su jedrili šest tjedna po valovitom moru a lastavica im je pokazivala put. Što su se više približavali jugu bilo je sve toplije i toplije. Na moru su sreli ribe i dupine koji su im donijeli luka.  Sljedeće večeri su ugledali kopno ali se podigla velika oluja i brod se nasukao na stijenu. Neki su doplivali, neki letjeli a neki su puzali po konopu i tako došli na obalu i sklonili se u veliku špilju dok oluja nije prestala. Patka je pronašla doktorov šešir u moru u kojem je bio bijeli miš koji je želio ići s njima pa se sakrio u prtljagu. Došao je crni čovjek i rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor i životinje su došle pred kralja i kraljicu Ermintrude. Kralj im objasni da više niti jedan bijeli čovjek ne smije proći kroz njegovu zemlju jer je jednom došao bijeli čovjek i pobio sve slonove i uzeo slonovaču. Doktora i životinje zatvorili su u kamenu tamnicu. Polinezija je po noći došla u kraljevu sobu i sakrila se pod krevet i oponašala glas doktora. Rekla je kralju doktorovim glasom da ako ne pusti zatvorenike da će se svi njegovi vojnici razboljeti. Kralj povjeruje i oslobodi doktora i životinje. Kraljica se vraćala sa plesa i vidjela je papigu kako odlazi pa je to rekla kralju. Kralj je shvatio da je prevaren ali je već bilo prekasno jer su doktor i životinje već otišli.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je poslao svu vojsku i sluge da uhvate doktora. Doktor i životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna. Sakrili su se u šuplje stablo dok kraljevi ljudi nisu otišli. Nastavili su put i nakon nekoliko dana ugledali gomilu majmuna koji su galamili od veselja kad su vidjeli doktora. Vojska je čula veliku buku i krenuli su prema njima. Doktor, životinje i majmuni došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka a na drugoj strani rijeke je bila Zemlja majmuna. Majmuni su napravili most držeći se za ruke i noge pa su svi uspjeli pobjeći u Zemlju majmuna od vojske.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle je razdvojio zdrave i bolesne majmune i naredio svim zdravim majmunima da se cijepe. Doktor ih je cijepio cijeli dan i cijelu noć u maloj kući od trave. Bolesne majmune je smjestio u velikoj kući sa mnogo kreveta. Doktor Dolittle je tražio pomoć od lavova, antilopa i leoparda da pomažu bolesnima ali kralj lavova je bio ohol i nije htio pomoći. Kad je lav došao kući ispričao je lavici što se dogodilo a lavica se naljutila na lava i poslala ga natrag da pomogne doktoru jer se i njihovo dijete razbolilo. Lav se vratio pomoći doktoru i pozvao sve životinje da isto dođu pomoći. Nakon dva tjedna svi majmuni su ozdravili. Doktor je bio jako umoran od posla pa je spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kad se doktor probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su željeli da doktor ostane ali im je Či-Či objasnio da se mora vratiti jer mora platiti dugove. Majmuni su odlučili dati doktoru Dolittle poklon za uspomenu i na kraju je odlučeno da će to biti životinja gurnime-povuciga koje nigdje nema u zemlji bijelog čovjeka.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su krenuli u lov u šumu po gurnime-povuciga. Kad su ga pronašli napravili su obruč oko njega pa nije mogao pobjeći. Majmuni su tri dana nagovarali gurnime-povuciga da ode s doktorom u zemlju bijelog čovjeka. Tamo bi ljudi platili da vide gurnime-povuciga pa bi doktor vratio što je posudio. Gurnime-povuciga je pristao trećeg dana pa su ga majmuni doveli doktoru u kućicu od trave. Doktor i gurnime-povuciga su se dogovorili da će doktor vratiti gurnime-povuciga ako mu se neće svidjeti u zemlji bijelog čovjeka. Majmuni su priredili zabavu za doktora na koju su došle sve životinje iz džungle. Nakon zabave su majmuni otpratili doktora i ljubimce do kraja njihove zemlje.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Kad su došli do obale rijeke i pozdravili se. Jednog dana Či-Či je otišao potražiti kosove orahe. Doktor i ljubimci su se izgubili, došli su do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi uhvatili i odveli u zatvor. Polineziju nisu uhvatili jer je odletjela na stablo. Došao je Či-Či i ljutio se na Polineziju jer je dopustila da se izgube. U vrt je došao kraljević Bumpo i na klupi čitao bajke. Želio je postati bijeli kraljević. Polinezija se javila glasom i pravila da je kraljica vila Tripsitinka. Rekla je  ako pusti doktora i ljubimce iz zatvora i  da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija 
Polinezija je odletjela do zatvora i rekla doktoru da će noćas doći kraljević Bumpo da ga doktor pobijeli pa će ga pustiti. Te noći je kraljević Bumpo došao do doktora u zatvor. Kraljević je otišao pripremiti brod dok je doktor pripremao tekućinu za kraljevića. Kraljević se vratio doktoru u zatvor i doktor mu je rekao da umoči lice u zdjelu sa mnogo lijekova. Kraljevićevo lice je postalo bijelo kao snijeg, pa je sretan kraljević oslobodio doktora i ljubimce. Na brod su se ukrcali gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab i sova Tu-Tu sa doktorom, a u Africi su ostali Polinezija, Či-Či i krokodil. Lastavice se vraćaju, pa će pomoći doktoru 
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Doktorov brod je morao proći pored Berberske obale pustinje Sahare. Jednog sunčanog dana su ugledali brod sa crvenim jedrima koji se približavao. To su bili Berberski gusari. Svi na brodu su podignuli sva jedra koja su našli ali je gusarski brod bio brži. Doktor je rekao Dab-Dab da odleti i pita lastavice što da rade. Lastavice su došle na brod i pomogle doktoru tako da su vukle brod pa su bili brži od gusara.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile i rekle su doktoru da će odvući brod do otoka u blizini da se odmore. Kad su doplovili do otoka, štakori su počeli izlaziti z broda i rekli doktoru da će brod potonuti još prije sutra navečer. Upozorili su doktora da je brod loš i da više ne plove sa tim brodom. Doktor i životinje su išli tražiti vodu na otoku koji se zove Kanarski otoci. Kad su se napili vode i najeli, dvije lastavice su doletjele i rekle da su gusari na doktorovom brodu i da ako doktor požuri može se ukrcati na gusarski brod i pobjeći. Gusari su na doktorovom brodu tražili što mogu ukrasti. Doktor i životinje su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Gic-Gic je glasno kihnuo pa su ih gusari čuli. Gusari su na doktorovom brodu krenuli za doktorom. Brod na kojem su bili gusari je počeo tonuti i svih šest gusara je bilo u vodi. Došli su morski psi. Jedan veliki morski pas je pitao doktora da li da pojede gusare a doktor je rekao da ne i da želi razgovarati sa Ben Alijem. Doktor je rekao Ben Aliju da ga morski pas neće pojesti ako postane miran seljak. Ben Ali je pristao pa je doktor rekao morskom psu da dopusti gusarima da doplivaju do otoka.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor i ljubimci su nastavili put na gusarskom brodu. Dab-Dab je rekao doktoru da je brod jako lijep i da su našli neka zaključana vrata. Pitao je doktora može li on otvoriti vrata. Doktor je došao dolje i vidio da ne može otvoriti vrata pa su svi išli tražiti ključ ali ga nisu našli. Tu-Tu je čula da je netko unutra i da jeca pa je doktor rekao da donesu sjekiru da razbije vrata.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je probio rupu u vratima kroz koju se provukao. Soba je bila mala i bez prozora i puna bačvi. U sobi je bio mali dječak kojeg su zarobili gusari. Dječak je plakao jer je mislio da su gusari bacili njegovog ujaka ribara u more i da se utopio. Doktor je pitao dupine je li se dječakov ujak utopio. Dupini su rekli da se nije utopio pa je dječak bio sretan.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Doktor je rekao da moraju pronaći ujaka i poslao je lastavicu da potraži orlove. Orlovi su pretražili sva mjesta na ovoj polovici svijeta i nisu našli ujaka. Đip je pomirisao ujakov rubac i njušio da pronađe ujaka. Nanjušio je puno mirisa ali ne i ujaka. Bila je večer pa su svi otišli večerati.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Slijedećeg jutra Đip je ponovo počeo njušiti. Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. Krenuli su prema zapadu. U vrijeme ručka Đip je nanjušio da ujak umire od gladi pa je rekao doktoru da moraju požuriti. Lastavice su ponovo vukle brod da budu brži. Kasno popodne Tu-Tu je vidjela hrid i kad su došli nisu vidjeli ujaka. Đip i doktor su tražili ujaka i Đip je našao duboku jamu. Našli su ujaka kako spava.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Svi su bili sretni kad su vidjeli doktora, Đipa i ujaka koji su se vraćali na brod. Krenuli su prema ribarovom gradu i kad su stigli dočekala ih je mama od dječaka. Doktor i ljubimci su ostali kod ribara cijelu suboru, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je doktoru poklonio  lijepi sat sa pravim dijamantima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo ĐIP - NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Ljudi su došli na plažu ispratiti doktora Dolittlea i životinje. Veliki brzi brod sa crvenim jedrima se još jednom zaputio prema Puddlebyu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju zemlju u lipnju. Prvo je proputovao cijelu zemlju u ciganskim kolima po seoskim sajmovima. Ljudi su plaćali da bi vidjeli gurnime-povuciga. Doktor se vratio u Puddleby kao bogat čovjek i nastavio živjeti u maloj kući sa velikim vrtom. Doktor je mornaru kupio dva nova broda i gumenu lutku za njegovu bebu. Trgovcu je platio hranu koju je posudio za put u Afriku. Kupio je i novi klavir. Doktor se više nije morao brinuti za novac jer je imao pune četiri kasice. 


Borna Lebinac Milinović, 3.b
Borna Lebinac Milinović, 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Glavni lik(ovi): doktor Dolittle
Sporedni lik(ovi): patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija,sova Tu-Tu,Sarah Dolittle,zlatne ribice,zečevi, bijeli miševi,
vjeverica, jež,starica s reumom,životinjski mesar,psi,mačke,ljudi na ulici,
djeca,majmun Či-Či,tegleći konj,talijanski svirač vergla,lastavica,mornar,
trgovac,ribe poletuše,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintrude,jato na,crni čovjek,šest crnaca,vojnici,majmuni,dvorska mačka,sluge,kuhari,
brijač,Bumpov učitelj,Či-Čijev rođak,majmuni koji se nisu još razbolili,
kralj lavova,majka lavica,dva lavića i jedan u vrlo lešem eopardi,antilope,druga majka lavica,bolesni majmuni,žirafe,zebre,sve
životinje iz šume,poglavica Čimpanza,Veliki Gorila,Starješina Orangutan,
Najveći Pavijan,Načelnik Surlaš,gurnime-povuciga,milijuni lastavica,
berberski gusari,gomila majmuna,Ali(Berberski Zmaj),morski psi,mali dječak,dječakov ujak,orlovi,
dupini,dječakova majka,gradonačelnik,psi iz ribarskog gradića,umišljeni
ovčar u susjedstvu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh,brod od mornara,kraljevstvo Jolliginki,tamnica,Zemlja majmuna,brod od kraljevića Bumpa,otok kanarinaca,gusarski brod,hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje: nekoć davno,prije mnogo godina,dan,noć
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Nekoć davno živio je jedan doktor koji se zvao John Dolittle u gradiću zvanom Puddleby-on-the-Marsh.Bio je jako poznat i jako pametan.Imao
je i sestru Sarah koja mu je vodila kućanstvo.Jako je volio životinje,a 
najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,
papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Jednoga dana je doktoru došla starica s
reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi.Od tada se nikad nije 
vratila.Doktor je imao sve više životinja koje je trebalo hraniti,a sve manje novaca.Na kraju mu više nitko nije dolazio osim životinjskog mesara koji mu je dolazio samo za Božić,a doktora je plačao 6 penija.
Doktor je imao samo svoju ušteđevinu koje je također bilo sve manje i 
manje.Onda je prodao klavir,ali je novac opet počeo nestajati pa je
prodao svoje smeđe odijelo.Bio je sve siromašniji i siromašniji.No,bio
je jednako poznat kao i prije.
Drugo poglavlje
Jednoga dana je doktor razgovarao s životinjskim mesarom koji mu rekao da bi bio odličan doktor za životinje.Kada je životinjski mesar otišao,Polinezija koja je slušala nji hov razgovor,potvrdila je ono šo je životinjski mesar rekao i naučila ga životinjski jezik.Doktor Dolittle je 
ubrzo postao doktor za životinje.Čim je mesar svima ispričao da će 
John Dolittle postati životinjski doktor,svi su mu dovodili svoje životinje.
Jednoga dana doveli su mu jednig teglećeg konja koji je trebao naočale,
a veterinar s druge strane brda mu je cijelo vrijeme liječio zglob.Doktor mu je rekao da dođe opet u utorak.U utorak je tegleći konj dobio svoje 
naočale pa je vidio kao i prije.Doktoru Dolittleu su uskoro dolazile životinje koje nisu bolesne pa je morao za svaku vrstu napraviti zasebno mjesto.Kroz nekoliko godina je svako stvorenje znalo doktora 
Dolittlea u gradiću Puddleby-on-the-Marsh.Jednoga popodneva je 
Polinezija rekla doktoru da joj je zlo od ljudi.Doktor joj kaže da je jako 
pametna i upita je koliko ima godina.Ona mu odgovori da ima ili 183 ili
182 godine.
Treće poglavlje
Često životinje nakon što bi ozdravile nisu htijele otići pa je doktor imao 
sve više i više ljubimaca.Jednom je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je uzeo od talijana,da čovjeku 1 šiling i rekao mu da ode.Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna,ali mu doktor kaže da 
će ga udariti po nosu ako ne ode.Talijan je otišao,a majmuna su prozvali Či-Či.Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus,krokodil koji je imao zubobolju,pobjegne noću kod doktora,a on ga izlječi.Krokodil je isto htio ostati kod doktora i spavati u ribnjaku ako obeća da neće jesti ribe.Kada su došli ljudi iz cirkusa,podivljao je da su 
prestrašeni otišli,a prema svima u kući je bi jako dobari.Sad su se svi bojali slati životinje doktoru Dolittleu jer su se brinuli da ih krokodil ne pojede pa je doktor rekao krokodilu da se mora vratiti u svoj cirkus,ali je on plakao i preklinjao da ostane,da ga doktor nije mogao odbiti.Njegova mu sestra kaže da mora otjerati krokodila ili će otići i udati se.Doktor joj kaže da se uda jer on tu ne može ništa.Sarah spakira stvari i ode.Uskoro je bio siromašniji nego ikada prije.No,doktor se uopće nije zabrinjavao,nego je samo govorio da je novac muka.Životinje su se 
uskoro počele brinuti.Jedne večeri su se dogovorili da će majmun 
Či-Či kuhati i popravljati,da će pas prati podove, da će patka brisati prašinu i praviti krevete, da će sova Tu-Tu brinuti o računima, a da će prase brinuti o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom.Ispočetka je svima bilo teško osim Či-Čiju,ali su se ubrzo navikli.I tako je neko vrijeme  bilo u redu;ali im je bilo teško bez novaca.Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je da nema veze i da ima dovoljno povrća u vrtu,a da je do zime je još daleko. Tako da ne galami.No,ove je godine snijeg stigao ranije nego inače,a večina povrća nestala pa su svi bili gladni.
Četvrto poglavlje
Ta je zima bila jako hladna.Jedne večeri dok im je doktor čitao knjige koje je sam napisao,sova Tu-Tu ih utiša i kaže da je čula kako netko trči.Vrata se tada otvore i unutra uleti Či-Či i kaže da doktor odmah mora doći u Afriku jer su se svi majmuni razboljeli,a da mu je poruku prenjela lastavica.Doktor mu kaže da ju uvede unutra.Či-Či uvede lastavicu unutra,a ona počne pričati.Kad je završila,doktor kaže da ne može u Afriku jer nema novaca,a onda Či-Čiju kaže da mu doda kasicu.On donese kasicu u kojoj nije bili niti jednog novčića,a
doktor kaže da je bio siguran da su u kasici bila 2 penija.Onda sova
kaže da ih je već potrošio,a doktor opet kaže da je novac muka i da će posuditi brod od pomorca kojem je izlječio bebu.Sljedećeg jutra doktor je otišao do mornara,a kad se vratio rekao im je da će im mornar posuditi brod.Doktor je rekao da može povesti samo papigu Polineziju,
krokodila,majmuna Či-Čija,psa Đipa,patku Dab-Dab,svinjicu Gic-Gica i sovu Tu-Tu.Polinezija mu je rekla koje sve stvari treba ponijeti,a za to su poslali mornara koji se vratio sa svim stvarima koje su htijeli.Ukrcali su se na brod i veliko putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Plovili su puno dana dok nisu udarili o hrid Afrike.Kad su se spustili s broda,naišao je crni čovjek koji je rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje
U palači je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i sa svojim sinom, kraljevićem Bumpom.Kralj je rekao da nijedan bijeli čovjek neće kročiti zemljom Jolliginki i zatvorio doktora i životinje u tamnicu.Polinezija se provukla kroz rešetke ztamnice,otišla do palače i nasamarila kralja pa je on pustio doktora i životinje.
Sedmo poglavlje
Kralj je bio tako bjesan da je sve u palači poslao u potragu za doktorom i životinjama.Nakon dugog putovanja susreli su Či-Čijevog rođaka i majmune koji se još nisu razboljeli.Počeli su stvarati veliku buku pa je zapovjednik potrčao za njima,a doktor,životinje i majmuni su počeli bježati.Kad su došli do kraja zemlje Jolliginki majmuni su napravili slavni Majmunski most pa su uspjeli pobiječi u Zemlju majmuna.
Osmo poglavlje
John Dolittle je bio užasno zaposlen jer je vidio da su sve vrste majmuna bolesne pa je rekao da se svi zdravi cijepe,a da će oni njegovati bolesne.No,bilo je previše bolesnih,a premalo zdravih majmuna pa je poslao druge životinje.Nažalost,vođa lavova nije htijeo pomoći,a tako i druge životinje pa je doktor bio jako žalostan.Kad se vođa lavova vratio,  njegova mu je žena rekla da je jedan lavić jako loše, a on joj je rekao za razgovor s doktorom pa se ona naljutila i rekla da odmah ode doktoru i kaže mu da će se brinuti za majmune jer on možda izlječi njihovog lavića.Ode vođa lavova do doktora i kaže ono što mu je njegova žena rekla pa se doktor jako razveseli.Kad su svi ozdravili,doktor je spavao 3 dana.
Deveto poglavlje
Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi.Kad se probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby pa su majmuni bili iznenađeni.Sastali su se u đungli i odlučili da će doktoru pokloniti gurnime-povuciga.
Deseto poglavlje
Mamjmuni su krenuli u potragu za gurnime-povuciga,a našli su ga u visokoj živici pa su ga pitali hoće li poći s doktorom Dolittleom,ali je rekao ne.Nagovarali su ga 3 dana dok nije pristao nakon upoznavanja.Majmuni su priredili veliku gozbu na kojoj je doktor rekao da sretno žive pa su krenuli prema morskoj obali.
Jedanaesto poglavlje
Kad su stigli do obale rijeke,stali su da se oproste.Doktor i životinje krenuli sami,Či-Či je skrenuo po hranu,a ostali su se izgubili.Slučajno su ušli u kraljev vrt pa su sve osim Polinezije (koja je pobijegla na drvo) zatvorili opet u tamnicu.Či-Či je našao Polineziju, a je ona prevarila kraljevića Bumpa.
Dvanaesto poglavlje
Polinezija je otišla do doktora i rekla mu da mora pobijeliti kraljevića koji je te noći došao do doktora,a on ga je pobijelio.Zauzvrat,kraljević Bumpo ih je pustio iz tamnice i dao im brod kojim bi otišli.Došli su do morske obale i oprostili se,kad su se na nebu stvorile milijun ptica koje su im pokazale put.
Trinaesto poglavlje 
Na putu kući prošli su pokraj Berbeske obale zlih,Berberskih gusara.Patka Dab-Dab je onda ugledala brod sa crvenim jedrima na kojem su bili Berberski gusari.Doktor joj kaže da ode po lastavice koje su počele vuči brod,pa su pobijegli gusarima.
Četrnaesto poglavlje
Lastavice više nisu mogle letjeti,pa su odvukle brod na jedan otok.
Doktor je rekao životinjama da siđu s broda,a onda zamjeti da gomila štakora izlazi iz potpalublja.Do njega dođe jedan štakor koji mu kaže da brod od kraljevića ne valja i da će potonuti do sutra navečer.On ode,a doktor kaže da ga zanima ime otoka,pa mu patka Dab-Dab kaže da su to Kanarski otoci jer pjevaju kanarinci koji su doktoru rekli za jedan izvor pa su se on o njegove životinje najeli i napili.Kasnije su došle dvije lastavice koje su doktoru rekle da mogu ukrasti brod od gusara jer su oni na brodu od kraljevića pa doktor i njegove životinje učine ono što su im lastavice rekle.
Petnaesto poglavlje
Sve bi im dobro prošlo da Gic-Gic nije tako jako kihnuo da su ga čuli gusari koji su sa kraljevićevim brodom krenuli na ulaz u zaljev.Vođa koji se zvao Ben Ali(Berberski Zmaj)kaže da želi doktorovu patku i svinju. Sova Tu-Tu šapne doktoru da gusare zabavi pričom jer će kraljevićev brod potonuti.No,prije nego što je doktor išta mogao reči,gusari odmah postanu uplašeni jer je brod tonuo.Kad je brod potonuo,gusari su počeli vrištati jer su došli morski psi,a jedan od njih je došao doktoru i ponudio mu da pojede gusare za njega.No,doktor mu kaže da samo dovede Ben Alija k njemu.Morski pas učini kako mu je rečeno i dovede Ben Alija kojem doktor kaže da mora biti seljak.On uz dosta oklijevanja pristane i ode,a doktor kaže morskom psu da ih može pustiti na obalu.
Šesnaesto poglavlje
Životinje odu u potpalublje,a malo kasnije,patka Dab-Dab dođe kod doktora,kaže mu da je brod prelijep i da ne mogu otključati jedna vrata,pa da zato dođe dolje.Doktor dođe dolje i uvjeri se da je brod stvarno lijep,a onda vidi da životinje stoje ispred malih vrata.Sova Tu-Tu kaže da je netko unutra,pa doktor kaže da nađu sjekiru.
Sedamnaesto poglavlje
Sjekiru su jako brzo pronašli,a doktor napravi rupu u vratima da bi mogao uči.Soba je bila jako mračna pa je upalio šibicu.Na podu je sjedio dječak i plakao.Kad je ugledao doktora,pitao ga je jeli je gusar,ali se doktor samo nasmiješi pa dječak prepozna da je prijatelj.Dječak mu kaže da je izgubio ujaka pa opet počne plakati,a doktor kaže da će ga pronači i da krenu u kuhinju na čaj i džem od jagode.Patka Dab-Dab kaže doktoru da pita dupine za ujaka od dječaka.Doktor ode kod dječaka i upita ga za izgled ujaka,a on mu kaže da ima crvenu kosu,da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov ribarski brod zvao Prgava Sally.Doktor ode na palubu broda i pronađe dupine,pa ih pita znaju li da se ujak od dječaka utopio,kaže im opis čovjeka i ime broda.Dupini mu kažu da znaju da se nije utopio,ali da ne znaju gdje je.Doktor im zahvali pa sve to ode reči dječaku koji je bio presretan kad je to čuo.
Osamnaesto poglavlje
Doktor kaže da sad samo trebaju pronači dječakova ujaka,a Dab-Dab mu kaže da zamoli orlove pa doktor kaže lastavici da ode po njih.Ona ode,a kad se vrati,dovede orlove koji su pristali naći dječakova ujaka.Odu,ali kad su se vratili rekli su da nažalost nisu našli čovjeka.Kad su otišli kućama,patka Dab-Dab kaže da ne zna kako će pronači dječakova ujaka,a Đip kaže da mu orlovi i dupini nisu simpatični.Ode do doktora i kaže mu da zamoli dječaka za neku stvar od njegovog ujaka.Doktor učini ono što mu je Đip rekao,a dječak iz džepa izvadi creveni rubac koji je pripadao njegovom ujaku.Čim ga je izvadio,Đip poviče da njegov ujak šmrče burmut Black Rapee,a onda kaže doktoru da odu na palubu vidjeti kakav je vijetar,da može pronači dječakova ujaka.Doktor zbunjeno ode s njim na palubu.Vani je puhao sjeverni  vijetar, pa je Đip mogao nanjušiti neke mirise,ali ne i burmut BlackRapee. Onda kaže da moraju pričakati da vijetar puše i u ostalim smjerovima.
Devetnaesto poglavlje
Nažalost,ni u južnom,ni u istočnom vijetru nije bio miris burmuta.Tek je u zapadnom vijetru u rano jutro u petak,bio miris buurmuta.Doktor se probudi i ode za kormilo,a Đip kaže doktoru da slijedi njegov nos.U vrijeme ručka,Đip kaže doktoru da moraju ići većom brzinom jer će čovjek umrijeti od gladi.Doktor kaže Dab-Dab da ode po lastavice da vuku brod kao prije.One dođu,a nakon nekog vremena ugledaju hrid,ali na njoj nije bilo nikoga.Đip kaže doktoru da od tuda dolazi miris i da se spuste na hrid kako bi bolje potražili.Doktor i Đip siđu na hrid,a Đip odmah počne njušiti i trčati.Nakon nekog vremena,Đip dođe do jame u kojoj je bio dječakov ujak,samo je spavao.
Dvadeseto poglavlje
Doktor lagano probudi čovjeka,ali baš se u tom trenutku šibica izgasila,pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i počeo lupati doktora.No,kad je John Dolittle rekao tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek je bio presretan pa se ispriča što ga je lupio.Kad su izašli iz jame,svi su na brodu vikali i klicali.Tada doktor upita čovjeka gdje mu je dom,a kada mu odgovori,doktor kaže lastavicama da ih prvo odvedu tamo.Kad su stigli,majka od dječaka poljubi doktora puno puta.Ribar i njegova sestra nisu htijeli da doktor ode,pa su ga zamolili da ostane kod njih par dana.Zadnji dan dođe gradonačelnik i pokloni doktoru zlatni sat s draguljima,a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
ĐIP-NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU.Nakon što su se oprostili,doktor i njegove životinje popnu se na brod i krenuše natrag u Puddleby.
Zadnje poglavlje
Prije nego što su došli u Puddleby, doktor je obišao zemlju sa svojim kolima.U njima je bio gurnime-povuciga kojeg su ljudi došli gledati.Kad su se napokon vratili u Puddleby,svi su bili presretni i bogati,a tamo su se Africi pitali hoće li se doktor vratiti,ali su Polinezija i krodil bili sigurni da će se vratiti.

IVAN DEVČIĆ 3.b
IVAN DEVČIĆ  3.b
NAZIV Djela:   Pripovijest o doktoru Dolittleu
                                                                                                                                 Autor:  Hugh lofting                                                                                                                        
Preveo: Blanka Pečnik-Kroflin 

Mjesto radnje: Puddleby Gradić, Afrička džungla, brod, tamnica 
Vrijeme radnje: PRIJE mnogo Godina 
Glavni likovi: liječnik JohnDolittle                                                                      Sporedni likovi: majmun Cici, patka Pat-Pat Sarah Dolittle, vođa lavova, prase GIC-GIC, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-Povuciga, orački konj, Kraljević Bumpo, Kralj, kraljica Ermintruda, Gusar, Izgubljeni dječak i njegova majka i ujak 

Dnevnik čitanja: 
1 . Pudedleby
Živio je jedan Doktor John Dolittle koji je voljeo životinje. Imao je jako puno ljubimaca. Imao je sestru Sarah koja se brinula o kući. Liječio je ljude kojima su njegove životinje smetale. Pa su prestali dolaziti, a doktor je postajao sve siromašniji. Morao je prodati klavir kako bi imao nešto novaca, no i to je nestalo nakon nekog vremena. Iako siromašan bio je i dalje jako pametan i poznat. 
2. Životinjski language
Jednog dana je posjetio životinjskog mesara i pojadao mu se kako mu ljudi više ne dolaze radi njegovih životinja. Mesar je predložio da postane liječnik za životinje, jer je tako puno znao o njima. Problem je bio mislio je Dolittle što ih neće razumjeti. Mesar ga je podučio životinjskom jeziku. Prvi životinjski pacijent mu je bio konj, koji nije dobro vidio, te mu je dao zelene naočale. 
3. Nove novčane nevolje
Životinje koje je liječio često nisu željele napustiti doktora. Jednog dana je od Talijana kupio majmuna koji je izgledao bolesno. Djeca su ga nazvala Či-Či. Kada je Cirkus bio u gradu posjetio, ga je krokodil radi zubobolje, a kada ga je izliječio krokodil se nije želio vratiti u cirkus. Ljudi su prestali dovoditi životinje jer su se bojali krokodila. Tako je opet bio u problemima s novcem. 
4.Poruka Iz Afrike
Jednog dana stiglo je pismo iz Afrike, da tamo ima jako puno bolesnih životinja. Doktor nije imao novaca za putovanje. Životinje su mu pomogle napraviti brod. Tako su krenuli na put u Afriku. 
5.Veliko Putovanje
Dugo su plovili, vođeni pticom. Vidjeli mnogo riba i raznih životinja. Onda se jedne noći digla strašna oluja, brod se nasukao i razbio u komade. Sklonili su se u špilju, dok oluja nije prošla. Dok su se sušili na plaži do njih je došao jedan crnac koji im je rekao da moraju svi pred Kralja. Pokupili su stvari pa krenuli za tim čovjekom kroz džunglu. 
6. Polinezija i Kralj
Hodajući džunglom crni čovjek ih je doveo pred Kralja koji im je ponudio pomoć. Kako je jednom bio prevaren od bijelca sve ih je zatvorio u tamnicu. Papiga Polinezija se uvečer uvukla u palaču i uvjerila kralja kako će doktor Dolittle dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole ako ih sve ne oslobodi iz tamnice. Kralj je zapovjedio vojnicima da ih oslobode, no ubrzo je shvatio da je opet prevaren, te je poslao vojsku za njima.    
7. Majmunski most
 Bježajuči iz tamnice stigli su u zemlju majmuna, Či-Či ih je vodio. Stigavši do provalije nisu znali kako prijeći, no majmuni su se povezali rukama i nogama i napravili most. Pravi majmunski most preko kojega je doktor Dollittle i njegova družina prešla na drugu stranu. 
8. Vođa lavova
Stigli su do zemlje u kojoj je jako puno bolesnih majmuna, doktor se smjestio u kućicu od trave, pa ih počeo cijepiti. Bilo ih je previse, trebao je pomoć. Pozvao je u pomoć lavove, leoparde, antilope ... Lav se pobunio da on kao gospodar životinja ne može nekome služiti, te pokazao svoju oholost, a za njim su se povele i ostale životinje. Kad se mladi lavić razbolio lav je promijenio mišljenje i tražio pomoć, a za uzvrat je sa ostalim životinjama pomogao doktoru u liječenju bolesnih životinja. Sad je pomoćnika bilo i previše. 
9. Majmunsko vijeće
Nakon što je odspavao tri dana, od prevelikog umora, odlućio je da mora krenuti dalje. Majmuni su željeli da ostane, ali Či-Či objasni majmunima da se mora vratiti kako bi vratio dugove. Da li zahvale odlućiše mu pokloniti životinju Gurnime-Povuciga koje nema u svijetu bijelih ljudi. 
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-Potegniga bio je rijetka životinja. Bilo ju je jako teško uhvatiti. Jako se bojao, vidjela je da je doktor dobar. Rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi, pa je to prihvatio. 
11.Crni Kraljević  
Doktor i njegove životinje su se oprostili s majmunima. I što brže se krenuli vračati no izgubili su se šumi. Kralj ih je opet našao te ih zatočio. Iz toga su se izvukli papiga Polinezija i majmun Či-Či. Dok su sjedili skriveni u krošnji, čuli su Crnog Kraljevica kako se žali da bi želio biti Bijeli Kraljević. Polinezija je odglumila glas Dobre vile i rekla mu da ako ujutro oslobodi doktora Dolittla ta želja će mu biti ispunjena. 
12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je doktoru objasnila da će ga Kraljević osloboditi ujutro, a zauzvrat ga on treba pretvoriti u bijelog Kraljevića. Uspio ga je obijeliti, a Kraljević im je zbog toga ostavio brod na obali. Na putovanje kreću bez papige, majmuna i krokodila. 
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su prema kuci i ugledali gusarski brod. Pat-Pat se jako zabrinuo radi toga. Uspjeli su izbjeći tu nevolju zahvaljujući Đipu i lastavicama. 
14. Štakori upozoravaju
Dugo su plovili, kada su ugledali otok. Na njega su se usidrili. Među štakorima koji su izlazili iz broda ugledali su crnog štakora, koji ih upozori da će brod potonuti. Dok su gusari gledali kako i što pokrasti sa doktorovog broda, doktor i društvo su se ukrcali na gusarski brod i otplovili. 
15. Ulicom Zmaja od Berberije
Svinja GIC-GIC je bila bolesna i njeno kihanje je dozvalo gusare. Koji su shvatili da su ostali bez broda te se s doktorovim brodom uputili u potjeru za doktorom i životinjama. Posade dva broda su se nadvikivala u svađi. Brod na kojem su gusari je počeo tonuti i umalo su ih pojeli morski psi. No doktor je popričao sa psima i rekao da ih poštede, a Ben Aliju zapovjedio da zauzvrat sadi sjemenke za ptice na otoku. 
16. Tu-tu ima dobar sluh
Dok je doktor s palube promatrao pučinu, životinje su proučavale unatrašnjost broda. Naišle su na zaključanu sobicu. Đip im je ispričao da su u njoj gusari čuvali oteto blago. Sova Tu-Tu je imala odlićan sluh i rekla je da čuje kao da netko plače iza tih vrata. Doktor je rekao da donesu sjekiru da provali vrata. 
17. Oceanske klepetuše
Doktor je napravio rupu u vratima, ušao u sobicu i upalio šibicu da ne bude mračno. Tamo je sjedio dječak i plakao. Izgubio je ujaka, pa je kad je shvatio da je doktor prijatelj, ispričao kako mu ujak izgleda. Dupini su rekli da neznaju gdje je dječakov ujak, ali da se nije utopio. Na tu vijest je dječak bio presretan. 
18. Đip ima dobar njuh 
Dupini su javili da ujak nije utopljen, pa su smišljali dalj kako ga pronaći. Odlućili su da Đip pas odlićnog njuha pokuša. Dječak je dao ujakovu maramu koja je mirisala na duhan. Čekali su da vjetar promjeni smijer i da započnu potragu.
19. Stijena 
Potraga je teško išla, niti jedan vjetar nije nosio miris duhana, tek je u petak zapadni vjetar donio taj miris. Lastavice su vukle brod da što brže dođu do hridi sa koje je dolazio miris. Dab-Dab je rekao da požure jer će čovjek umrijeti od gladi. Stigavši do hridi Đip je počeo trčati i njušiti okolo, sve dok u jednoj jami nije našao dječakova ujaka koji je spavao.
20. Ribarski Gradića 
Doktor probudi čovjeka ali se šibica ugasila, pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i udario doktora. No John Dolittle objasni tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek se ispriča. Izašli su iz jame i ukrcali se na brod i krenuli na put kući. Prvo su odvezli ujaka i dječaka. Doktor je ostao kod njih nekoliko dana. Zadnji dan gradonačelnik pokloni doktoru zlatni sat s draguljima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
"Đip - najpametniji pas na svijetu". Nakon što su se oprostili krenuše u Puddleby.
21. Opet Kod Kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu. Novaca im više nije nedostajalo. Na sajmovima su pokazivali dvoglavu životinju i tako zarađivali. Uvečer bi uživao čitajući životinjama priče pored vatre.

Mišljenje o djelu:
Jako mi se sviđa, poučna je. Naučila me da postoje stvari koje su vrijednije i važnije od novca, a to su prijateljstvo, zajedništvo i povjerenje.

MARIN ŠUTALO
 MARIN ŠUTALO 3.B

Naziv djela:Pripovjest o Doktoru Dolittleu

Autor:Hugh Lofting 

Preveo:Zvonimir Bulaja

Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,brod,afrička đungla,tamnica,Konarski otoci,zemlja majmuna,Kraljevna Đolidžinki

Vrijeme radnje:prije mnogo,mnogo godina dok su naši djedovi bili još djeca

Glavni lik:liječnik John Dolittle

Sporedni likovi:Sarah Dolittle,trgovac životinjskom hranom,papiga Polinezija,majmun Či-Ći,sova Tu-Tu,pas Đip,prase Gic-Gic,patka Pat-Pat,orači konj,krokodil iz cirkusa,lastavica,majmuni,lav,lavica,dvoglava životinja Gurnime-Povuciga,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintruda,gusar (zmaj od Barberije),izgubljeni dječak,njegov ujak i njegova majka

Dnevnik čitanja:
1.Puddleby
Prije mnogo godina u gradiću Puddbely živio je doktor John Dolittl.
Živio je u maloj kućici s velkim vrtom na rubu gradića.
Oko kućanstva mu se brinula sestra Sarah Dolittle,a on se brinuo o vrtu
Volio je životinje,pa je imao mnoge kućne ljubimce od kojih su mu najdraže bile:patkica Pat-Pat,pas Đip,prase Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Sestra mu je stalno gunđala zbog životinja i rekla da one uneređuju kuću,ali Doktor se nije obazirao,nego je sve više skupljao životinje,a pacijenti su se smanjivali.
Uskoro nitko nije dolazio i ponestajalo je novaca

2.Životinjski jezik
Jednog dana Doktora je savjetovao trgovac životinjskom hranom da odustane od lijećenja ljudi i postane doktor za životinje.
Polinezija je doktora naučila životinjski jezik i tako se on predao lijećenju životinja jer je razumio sve što ih muči kad su dolazile k njemu.

3.Nove novčane nevolje
Doktor je opet počeo zarađivati ali životinje su sve više htjele boraviti kod njega,pa je to iziskivalo puno novaca za njihovu prehranu i novac se smanjivao,a kad se doktor nije htio rješiti krokodila to je zasmetalo njegovoj sestri i ona je odselila.

4.Poruka iz Afrika
Bila je zima mjesec prosinac.
Sve su se životinje okupile oko Doktora i kamina s vatrom.
Čule su neku buku izvan kuće.
Majmun Či-Ći je uletio u kuću i rekao Doktoru da mu je lastavica javila da ga majmuni iz Afrike preklinju da dođe da ih izlijeći jer gine ih na stotine.
 Doktor je odmah našao rješenje za polazak iako je bio bez prebijena novčića.
Posudili su brod od jednog pomorca kojemu je Doktor spasio život djeteta.
Poveo je na put Krokodila,majmuna,papigu,psa Đipa,patku Pat-Pat,prase Gic-Gic i sovu Tu-Tu.

5.Veliko putovanje
Plovili su punih šest tjedana.
Podigla se silna oluja,podigli su se valovi i bacili brod na stijenu.
Brod se razbio,svi su morali brzo izići na obalu.
Svi su se sklonili u špilju.
Sutri dan su pošli prema Zemlji Majmuna ali pred njih je izašao neki crnac i upitao ih "što rade".
Doktor se predstavio i rekao da je došao lijećiti bolesne majmune.
On im je rekao da moraju doći pred Kralja Zemlje Džoliđinki. 

6.Polinezija i Kralj
Došli su do Kraljeve Palače.
Papiga Polinezija se sakrila u džep Doktora Dollitlea da je nebi strpali u krletku, jer je mogla izići kroz rešetke.
Uvečer se uvukla u palaču i zavukla ispod kreveta i rekla da je ono Doktor Dolittle i da će dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole,ako ne pusre njega i životinje da idu svojim putem.
Kralj je zapovjedio vojnicima da otvore tamnička vrata.
Ali je kralj shvatio da je prevaren i opet je poslao svoje vojnike za njima.

7.Majmunski most
Napokon su stigli u Zemlju Majmuna pobjegavši u zadnji čas kraljevim vojnicima tako što su prešli preko mosta napravljen od majmuna.

8.Vođa lavova
 Doktor je liječio majmune ali mu je trebala pomoć ds zbrine na tisuće majmuna bolesnih,malo je bilo zdravih.
Doktor je pozvao druge životinje među njima lava,ali lav je prezirno rekao da ne traži to od njega jer je on Kralj životinja.
U međuvremenu se Lavu razbolješe dva mala lavića.
Žena ga je napala zašto je bio drzak prema Doktoru i pitala hoće im izliječiti laviće.
Lav je morao progutati svoj ponos i vratio se Doktoru tražeći da mu pomogne i izliječi laviće.
Došle su i druge životinje.
Napokon je Doktor izliječio sve životinje i umoran spavao tri dana.

9.Majmunsko vijeće
Majmuni su viječali kako da mu zahvale.
Željeli su da ostane s njima.
Majmun Či-Ći je rekao da se moraju vratiti jer je Doktor obećao da će platiti dug kad se vrati.
Majmuni su mu poklonili dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga.

10. Najrjeđa životinja od svihe
Gurnime-Povuciga je bila rijetka životinja.
Jedva su je uhvatili.
Bila je plašljiva.
Nije htjela poći,ali kad je vidjela da je Doktor jako dobar i rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi,pristala je.

11.Crni kraljević
Doktor Dolittlese napokon oprostio sa majmunima i krenuo s ljubimcima dalje.
Željeli su se vratiti što prije kući,ali su zalutali u dubokoj šumi i upali opet u ruke kralju Zemlje Đoliđinki.
On ij je opet zatvorio u tamnicu,samo je tome izbjegla papiga Polinezija i majmun Či-Ći.
Slučajno do su bili sakriveni u krošnji stabla čuli su kraljeva sina Kraljevića Bumpa kako govori "da sam barem bijeli kraljević".
Papiga brzo promjeni glas i predstavi se kao vila Tripsitinka i reče mu da je čovjek u tamnici njegova oca čarobnjak i da mu može pomoći.
Bumpo je zaspao zadovoljan čekajući mrak,da se susretne u tamnici sa Doktora.

12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je javila Doktoru da mora smisliti kako obijeliti lice kraljeviću Bumpu.
On to učini i kraljević ga pušta iz tamnice.
Na obali im je ostavio brod.
Oni se ukrcavaju,a Či-Ći,Polinezija i krokodil ostaju.

13.Crvena jedra i plava krila
Doktor se pitao tko će mu pokazati put kući.
Odjednom su se stvorile lastavice na nebu i one su teglile brod

14.Štakori upozoravaju
Štakori su bježeći upozorili Doktora da je brod truo i da će se utopiti.
Ugledali su Kanarski otok i izišli su s broda.

15.Zmaj od Berberije
Lastavice su upozorile Doktora da su se na njegov brod ispeli gusari tražeći nešto ukrasti.
Njihov je bio napušten pa su ga upozorile da se popne sa životinjama na gusarski brod jer je bolji.
Gusari ih otkriju,ali propada brod na kojem su gusari.
Doktor ih spašava od morskih pasa i naređuje Ben Aliju da se ostavi mora i svojih zločina da ostane na otoku i sije hranu za ptice.

16.Tu-Tu ima dobar sluh
Sad su Doktor i životinje nastavile put kući na brzom gusarskom brodu.
Otkrivaju da je netko zaključan u sobici.
Tu-Tu kroz zatvorena vrata čuje da je to dječak i da plače.

17.Oceanske klepetuše
Nigdje nije bilo ključa pa je Doktor razbio vrata sjekirom.
Soba je smrdjela po rumu,a na podu je plakao dječak.
Doktor mu je rekao da se ne boji.
Dječak im je rekao da su gusari negdje ostavili ili ubili njegovog ujaka.
Opisao je da ima crvenu kosu i istetovirano sidro na podlaktici i da pije burmut(rum).

18.Đip ima dobar njuh
Dupini su javili Doktoru da mornar dječakov ujak nije utopljenj.
Đip se dao u potragu svojim njuhom pronaći ujaka.
Tražio ga je po mirisu bermuta i navodio brod prema svom njuhu.

19.Stijena
Napokon nalazi Đip svojim njuhom ujaka u dubokoj jami usred stijene.
Doktor ga je izvukao,a on mu je ispričao kako ga je zmaj od Berberije diveo na stijenu.
Svi su bili sretni,posebno dječak i njegov ujak.

20.Ribarski gradić
Svi su se ukrcali u brod.
Doktor je rekao da će dječaka i ujaka iskrcati u njihov ribarski gradić.
Kad su došli dočekala ih je dječakova mama i izljubila i  zahvaljivala po nekoliko puta vračajući se do Doktora.
Ostali su kod njih nekolko dana.
Načelnik mjesta je Doktoru poklonio sat s dijamantima,a Đipu zlatnu ogrlicu.

21.Opet kod kuće
Ostavili su putnike i krenuli prema svojoj domovini.
Bili su sretni što su kod kuće.
Zarađivali su novac pokazujući dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga po sajmovima.
Novca im nije više nedostajalo.
Doktor bi nakon večere sa svojim životinjama sjeo oko velike vatre i čitao im knjige.
Polinezija i krokodil su razgovarali i složili se da će se  Doktor vratiti u Afriku.

Matej Kukavica, 3.b
Matej Kukavica, 3.b
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Pisac i ilustrator: Hugh Lofting
S engleskog preveo: Zvonimir Bulaja 

Vrsta djela: pripovijetka za djecu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.
Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća
Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...
Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…
Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine. 
Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.
 
Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.
 
Prvo poglavlje: Puddleby
John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik 
Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi. 
Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.  
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka! 
I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.  
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi. 
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice. 
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra. 
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi 
Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.
Devetnaesto poglavlje: Hrid 
Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:
-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.
Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!
Karlo Pavić 3.b
Karlo Pavić 3.b
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču kroz rupu na staklu.Bumpo je hrkao a kraljica je bila na plesu.Polinezija je glumila da je ona doktor Dolittle koji je nevidljiv i da će učiniti da svi kraljevi ljudi dobiju ospice ako ih ne pusti iz tamnice.Kralj ju je poslušao.Kada je papiga izlazila vidjela ju je kraljica 
 koja se vratila s plesa pa je to rekla kralju i on je shvatio da je nasamaren.Bio je jako ljut pa je i kraljevića i kraljicu poslao u džunglu da ih traži.Či-Či je doktora i životinje sakrio u šuplje stablo.Ujutro su svi bili umorni pa su se vratili natrag a doktor i njegove životinje nastavili su put prema Zemlji Majmuna.Kralj je bio bijesan jer ih nisu uhvatili pa ih je opet poslao da ih traže.Kad su se približili Zemlji Majmuna Či-Čijevi rođaci su pravili buku kad su vidjeli doktora pa su vojnicipožurili da ih uhvate.Da bi došli do Zemlje Majmuna morali su prijeći veliku rijeku.Majmuni su napravili most od samih sebe pa su svi uspjeli prijeći preko rijeke u Zemlju Majmuna a kraljevi ljudi su ostali bijesni na rubu litice.U zemlji majmuna doktor je otkrio da su tisuće majmuna bolesni.Najprije je odvojio bolesne i zdrave pa je zdrave cijepio a bolesne je liječio u velikoj kući.Bili je malo zdravih majmuna koji bi pomagali bolesnima pa je doktor potražio pomoć drugih životinja.Lav je bio kralj životinja i odbio mu je pomoći.Kada je lav došao kući lavica mu je rekla da se jedan od lavića razbolio a on joj je ispričao što je rekao doktoru.Kada je lavica to čula bila je jako ljuta na njega i poslala ga ponovno doktoru da mu se ispriča i pomogne.Lav ju je poslušao i zajedno sa antilopama i leopardima je pomogao doktoru.Uskoro su svi majmuni ozdravili a doktor je nakon toga spavao tri dana.Kad se doktor probudio odlučio je da mora krenuti natrag u Puddleby jer mora platiti dug.Majmuni su mu odlučili pokloniti životinju kakve nama u zološkim vrtovima a to je bila životinja s dvije glave gurnime-povuciga.Majmuni su tu životinju jedva uhvatili i nagovorili da pođe s doktorom.Objasnili su joj da je doktor neće zatvoriti već će je pokazivati ljudima pa će se tako obogatiti.Doktor je toj životinji obećao da će ju vratiti natrag ako joj se ne svidi u zemlji bjelog čovjeka.Priredili su veliku zabavu za oproštaj od doktora.Veliki Gorila je dovukao veliki kamen koji ih je uvijek podsjećao na doktora Dolittlea.Oprostili su se na obali rijeke i morali su biti tihi dok prolaze kroz zemlju Jolliginki.Jednog dana dok su prolazili kroz gustu šumu Či-Či je otišao pronaći kokosove orahe pa su se doktor i životinje izgubile dok ga nije bilo .I tako su dolutali do kraljevog vrta i kraljevi ljudi su ih ponovno uhvatili.Polinezija se skrila na stablu u vrtu.Tada je ugledala Či-Čija i ipričala mu što se dogodilo.Onda je ispod stabla na klupu došao kraljević Bumpo.Čuli su ga kako je rekao da želi biti bjeli kraljević.Polinezija mu je rekla da je ona kraljica vila -Tripsitinka i da ga slavni čarobnjak John Dolittle može pretvoriti u bijelog kraljevića i da ode k njemu kad zađe sunce.Zatim je Polinezija odletjela do zatvora i sve ispričala doktoru.Kada je kraljević došao ispričao je doktoru za Uspavanu ljepoticu koja se nije htjela udati za njega jer je crn.Doktor je pomiješao mnogo lijekova pa ga je pobijelio a kraljević ga je oslobodio i nabavio mu brod s hranom .Na obali su ih čekali Či-Či i Polinezija.Doktor mu nije htio ostaviti ogledalce jer lijek neće dugo trajati.Či-Či,Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer jer je to njihov dom i tamo su rođeni a ostali su krenuli s doktorom kući.Zabrinuli su se kako će naći put do kuće i tada su vidjeli lastavice koje se vraćaju pa su ih pratili.Doktor je zaključio da će stići kući na ljeto.Na putu kući morali su proći pokraj Berberske obale gdje su živjeli gusari.To je bila obala velike pustinje Sahare.Kad bi gusari uhvatili neki brod onda bi ga opljačkali a za ljude zatražili su novac.Pisali bi njihovim obiteljima i tražili novac a ako nebi dobili navac onda bi ih bacili u more.Jednog dana Dab-Dab je ugledao brod sa 3 crvena jedra iza njih.I Đip je nanjušio gusare.Nije im pomoglo da pobjegnu kad su podigli sva jedra pa su im pomogle lastavice.Pomogle su mu takao da su konope zavezali za brod a lastavice su ih vukle.Lastavice su se umorile pa su odvukle brod do jednog otoka u blizini.Dok su se iskrcavali s broda su bježali štakori.Jedan veliki štakor rekao je doktoru da štakori uvijek napuštaju brod koji tone jer ih tada pecka rep i da će brod potonuti do sutra navečer.Dab-Dab je rekla da su na Kanarinskim otocima.Kanarinci su doktora odveli do vode i pokazali su mu livade gdje raste sjeme za ptice.Zatim su lastavice rekle doktoru da su gusari zauzeli njihov brod.Predložile su doktoru da se ukrcaju na gusarov brod jer je prazan i brz.Kad su došli na gusarov brod Gic-Gic je glasno kihnula pa su je gusari čuli i krenuli za njima.Vođa gusara Ben Ali (Berberski zmaj)je zaprijetio doktoru a Tu-Tu je rekla da se ne brine jer će njihov stari brod uskoro potonuti.Brod je potonuo a 6 gusara je plivalu u vodi.Doktor je rekao morskom psu da ne pojede Bena Alija ako obeća da više neće potopiti niti jedan brod i ako prestane biti gusar.Ben Ali je to obećao i obećao je da će uzgajati sjemenke za ptice kako je doktor tražio.Zatim su krenuli dalje na put.Životinje su otišle bolje pogledati kako izgleda njihov novi brod iznutra.U brodu je bila jedna mala soba koje je bila zaključana pa je Dab-Dab pozvala doktora da ju proba otvoriti.Tada je Tu-Tu rekla da nešto čuje i da misli da je netko unutra.Tu-Tu je rekla da onaj tko je unutra nije sretan i da ima malo lice i malu ruku i da plače.Nisu mogli nigdje naći ključ pa je doktor sjekirom razbio vrata.Upalio je šibicu i vidio malog dječaka koji je imao oko 8 godina.Dječak je gorko plakao ali čim je vidio doktorovo lice ustao je i prestao plakati.Dječak je doktoru ispričao da su on i ujak išli u ribolov i da su ih uhvatili gusari i potopili njihov brodić.Gusari su tražili od njegovog ujaka da i on postane gusar jer je znao dobro jedriti po svakom vremenu ali ujak to nije htio.Tada se Ben Ali naljutio i rekao da će ujaka baciti u more.Dječak je još rekao da je tada na brodu bilo borbe i da su njega poslali u potpalublje i sutradan su ga pustili van ali ujaka više nije bilo.Gusari su dječaka zatvorili kad su išli krasti na neki drugi brod.Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov brod zvao Prgava Sally.Tada je doktor zamolio dupine da ga potraže a oni su mu rekli da je ujakov brod na dnu mora ali da se ujak nije utopio.Onda je doktor zamolio lastavicu da potraži orlove jer oni dobro vide pa će pronaći ujaka.Kada je pala noć orlovi su se vratili ali ga nisu pronašli.Đip je rekao da su orlovi uobraženi kad su rekli da ga nitko neće naći ako nisu mogli oni.Zatim je Đip rekao doktoru da pita dječaka ima li nešto ujakovo a dječak mu je dao zlatni prsten.To Đipu nije bilo dovoljno pa je tražio nešto drugo a dječak mu je dao crveni rubac.Đip je na tom rubcu osjetio burmut i rekao da ujak šmrće burmut i da će ga naći za manje od tjedan dana.Zatim je krenuo vidjeti od kuda puše vjetar.Kada je vjetar puhao sa sjevera i juga Đip nije nanjušio burmut.Nije uspio uhvatiti miris burmuta ni kada je puhao istočni vjetar.Zatim je nakon 3 dana počeo puhati zapadni vjetar i Đip je osjetio burmut.Rekao je doktoru da gleda njegov nos i tako okrene kormilo.Đip je osjetio samo miris barmuta i ništa drugo pa je rekao doktoru da idu brže jer ujak sigurno umire od gladi.Lastavice su opet brzo vukle brod.Tada je Tu-Tu ugledala veliku hrid.Đip i doktor su sišli s broda.Ujak je bio u velikoj dubokoj jami na sredini hridi pa ga zato nisu orlovi mogli pronaći.Kada je ujak čuo da su spasili dječaka bio je presretan.Dab-Dab je onda rekla Đipu da nije znala da je on tako pametan.Otišli su natrag na brod i nahranili ujaka.Doktor je zamolio lastavice da najprije odvedu brod do ujakovog doma.On je živio u malom ribarskom gradiću.Kada ih je vidjela majka dječaka plakala je i smijala se od sreće.Doktor i njegove životinje ostali su kod njih cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka i ljudi su ga pozivali na ručkove i večere.Gradonačelnik mu je poklonio sat sa pravim dijamantima a Đip je dobio pseću ogrlicu od čistoga zlata i na njoj je pisalo ,,Đip-najpametniji pas na svijetu ".onda su opet krenuli na put prema puddlebyju.Kada je doktor došao u svoju zemlju bio je već lipanj.Prvo je proputovao svoju cijelu zemlju.Ljudima je pokazivao gurnime-povuciga i zaradio novac.Samo je puštao djecu da besplatno gledaju gurnime-povuciga i Dab-Dab je zato bila ljuta.Ljudi su doktora pitali da im proda gurnime-povuciga za puno novaca ali on nije htio.Rekao je da gurnime-povuciga nikada neće biti u kavezu.Vratio se u Paddleby kao bogat čovjek.Nastavio je živjeti u svojoj kući.Mornaru je kupio dva nova broda i gumenu lutku za bebu.Platio je trgovcu za hranu koju mu je dao kada je išao u Afriku.I još mu je puno novaca ostalo.Kupio je novi klavir i u njega vratio miševe.Kad je opet došla zima doktor je životinjama nakon večere čitao knjige.U Africi su majmuni,Polinezija i krokodil govorili da će se doktor sigurno opet vratiti.










Rubi Despot 3. b.
Rubi Despot 3. b.
Priča o doktoru Dolittleu

Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod ,
Daniel Martinec 3.b
Daniel Martinec 3.b
Pisac: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja: 
Prije mnogo godina u Puddleby-on-the-Marsh-u je živio doktor po imenu John Dolittle. Imao je mnogo ljubimaca. Najdraži su mu bili patka Pat-Pat, prase Gic-Gic, sova Tu-Tu, papiga Polinezija i pas Đip. On je liječio ljude ali je zbog velikog broja životinja imao sve manje ljudi koje je morao liječiti. Mesar je rekao doktoru da postane liječnik za životinje zato jer će zaraditi više novca. Papiga Polinezija naučila je doktora Dolittlea govoriti životinjskim jezikom. Izliječio je konja koji je skoro oslijepio na jedno oko, pse, krave i ovce. Vijest o doktoru Dolittleu se proširila po cijelom svijetu. Doktor je vidio majmuna kojega je kupio od čovjeka, nazvali su ga: Či-Či. Ljudi su se bojali krokodila iz cirkusa koji je živio u njegovoj kući. Zbog krokodila doktorova sestra više nije htjela živjeti s njim, pa su životinje odlučile obavljati kućanske poslove da mu pomognu. Pošto doktor nije imao novca, životinje su prodavale na štandu cvijeće i povrće. Ma koliko se trudile i dalje ga nisu imale dovoljno. Jedne hladne zime je majmun Či-Či rekao doktoru Dolittleu i životinjama poruku od lastavice da majmuni u Africi imaju opasnu bolest. Uveli su lastavicu u kuću. Doktor nije imao novaca za putovanje pa su zamolili jednog pomorca da im posudi brod. Lastavica je rekla da zna put do Afrike. Kad su provjerili da li su sve uzeli i napravili, krenuli su na put brodom. Lastavica je nosila svjetiljku i osvjetljavala put. Odjednom su naišli dupini i ribe poletuše. Ribe su rekle Polineziji da im još do Afrike treba pedeset i pet milja i da su se već majmuni zabrinuli da neće doći, a dupini su donijeli divlji luk kako je Polinezija rekla. Odjednom je brod udario u Afriku tjekom oluje. Našli su neku špilju i sklonili se u nju. Doktor je zamolio Pat-Pat da mu donese njegov šešir. Kad ga je uzela vidjela je miša u šeširu. Spustila je šešir pred doktora i životinje. Polinezija je rekla da mornari zovu onoga tko se sakrije slijepim putnikom. Malo kasnije je došao neki čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja. Kad su došli, kralj je rekao da ih vojnici odvedu u zatvor. Polinezija je rekla da će prevariti kralja. To je i učinila. Govorila je kao i doktor, jako je preplašila kralja. On je rekao vojnicima da otvore tamnicu a doktor i životinje su pobjegle. No kad je Polinezija odlazila, kraljica ju je vidjela i to ispričala kralju. Brzo je pojurio do tamnice no bilo je prekasno. Kralj je poslao svoje vojnike, sluge, vrtlare, kuhare, učitelja kraljevića Bumpa i kraljicu za njima. Či-Či je skrivao doktora i njegove životinje sve dok se svi vojnici nisu vratili kralju koji ih je ponovno poslao u potragu. Za to vrijeme su krenuli prema zemlji majmuna. Na putu su sreli Či-Čijevog rođaka a zdravi majmuni, koji su izašli iz zemlje majmuna, podigli su veliku buku kao pozdrav doktoru. Vojnici su čuli tu buku i počeli su se približavati. Čuo ih je najveći majmun koji je nosio Gic-Gica i rekao doktoru da bježi. Ali se doktor spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato a vođa vojnika se bacio na njega. Tijekom skoka, vođa je sa svojim velikim uhom zapeo za stablo. Najveći majmun je požurivao druge majmune da što brže izgrade most, držeći se za ruke i noge. Svi su sigurno prešli most. Doktor je rekao Či-Čiju i njegovom rođaku da mu izgrade dvije kuće od trave za liječenje majmuna. No doktor ipak nije imao mjesta za liječenje bolesnih majmuna a ni zdravih majmuna koji se trebaju brinuti o njima. Pozvao je lavove, antilope, zebre, leoparde i žirafe da se brinu za majmune. Ali se nijedna životinja nije htjela javiti. Kralj životinja je bio veoma ohol prema doktoru. Kad je lavica to čula počela ga je grditi pa je poveo sve životinje sa sobom. Svi su pomogli doktoru. Kad je izliječio sve majmune, spavao je tri dana. Spremao se na povratak kući, kad su se majmuni dogovorili da mu daruju gurnime-povuciga kao zahvalu. Majmuni su vidjeli tragove gurnime-povuciga kod obale rijeke i napravili veliki obruč u gustoj i visokoj travi. Gurnime-povuciga je pokušao probiti obruč ali ga nije mogao pa je pričekao da vidi što žele majmuni. Majmuni su ga tri dana nagovarali da pođe s doktorom i napokon je pristao. Prvo je rekao da želi vidjeti kakav je taj doktor. Doktora je iznenadio izgled gurnime-povuciga jer je imao dvije glave. Či-Či je rekao doktoru da će se obogatiti. No on nije pristao povesti gurnime-povuciga sa sobom. Patka Pat-Pat mu je nabrajala stvari koje mora platiti i da neće imati novaca ako ne povede gurnime-povuciga sa sobom. I dalje su ga nagovarali i on je pristao. I gurnime- povuciga je pristao ići s njim jer je vidio da je on dobar čovjek. Razgovarali su i doktoru je rekao da je pra-pradjed njegova oca bio zadnji jednorog, a s majčine strane potječe iz porodice jelena, abesinskih gazela i azijskih divokoza. Gurnime-povuciga je objasnio da s jednim ustima govori a s drugima jede. Majmuni su priredili zabavu i došle su sve životinje iz džungle. Doktor je rekao da je tužan što odlazi. Rekao je da ne smiju mušicama dopustiti da im slijeću na hranu i ne smiju spavati na kiši. Veliki gorila je označio mjesto na kojem je sjedio doktor stijenom. Majmuni su ga ispratili sve do ruba njihove zemlje. Dok se Či-Či bavio potragom kokosovog oraha, doktor i njegove životinje su ušle slučajno u kraljev vrt. Uhvatili su ih vojnici i ponovno odveli u zatvor. Kad je Či-Či došao do Polinezije, koja se uspjela sakriti od vojnika, objasnila mu je da je morala loviti Gic-Gica pa je slučajno krivo skrenula. Plinezija je glumila vilu i rekla je kraljeviću Bumpu da u zoru otključa zatvor u kojemu se nalazi bijeli čovjek, i da će mu ispuniti želju da i on postane takav. Polinezija je rekla doktoru da učini kraljevića Bumpa bijelim čovjekom. Kad je kraljević Bumpo došao, doktor mu je rekao da mu sagradi i pripremi brod. Kad je Bumpo došao, doktor je rekao da umoči glavu u ljekove koje je kombinirao. Iznenadio se kad je vidio kraljevića Bumpa bijelim. Polinezija, krokodil i Či-Či su morali ostati jer je to njihov dom. Pozdravljali su doktora i sve ostale životinje dok im brod nije nestao iz vida. Odjednom je Pat-Pat ugledala brod sa crvenim jedrima i znala je da to nije dobar znak. To je bio gusarski brod a pas Đip je osijetio da su to jako, jako zli ljudi i da ih je šestero. Doktor je rekao Đipu da mu donese još jedara da idu brže. Ali i s tim jedrima su bili jako spori. Pa je doktor rekao Pat-Pat da pozove lastavice u pomoć. Kad su lastavice došle, rekle su mu da sveže puno konopaca za brod da se one mogu primiti za njega. Kada su se sve primile za konopce, počeli su odmicati gusarskom brodu. Lastavice su se morale odmoriti napornog leta. Došle su do jednog otoka gdje su sakrile brod. Jedan crni štakor je rekao doktoru da je ovaj brod nestabilan za plovidbu. Lastavice su dojurile i rekle su da su gusari na njegovom brodu i ako se požure možda se uspiju ukrcati na gusarski brod. Doktor se složio pa je okupio sve životinje. Svi su se došuljali i sigurno se ukrcali. No Gic-Gic je kihnuo zato jer se najeo vlažne šećerne trske i gusari su ga čuli. Požurili su za njima i zaustavili su ih. Sova Tu-Tu je rekla doktoru da razgovara s vođom gusara i da odugovlači jer će uskoro potonuti brod na kojem se nalazi Ben Ali to jest Berberski zmaj i njegova posada. Gusari su mu rekli da im da patku i prase. Patka Pat-Pat se spremala da poleti a Gic-Gic se preplašio. Odjednom je doktorov brod, na kojem su sada gusari, počeo tonuti. Gusari su ostali plutati a jedan od morskih pasa je pitao doktora za pomoć. Doktor mu je rekao da ih zadrži a on će ostalo napraviti. Kad je morski pas dotjerao Bena, doktor mu reče da ako ne želi postati hrana za morske pse mora se baviti hranjenjem kanarinaca na otoku.
On je sav tužan morao pristati jer nije imao izbora. Doktor je zahvalio morskim psima na pomoći. Pat-Pat je rekla da je podpaluba jako raskošna i da su pronašli neka zaključana vrata. Doktor je sve pogledao i rekao da bi se morali baciti na potragu ključa. Nisu ga nigdje mogli naći. Tu-Tu je čula zvukove i otkrila da je dječak iza vrata i da je tužan. Doktor je rekao da mu dodaju sjekiru. Kad su probili vrata osjetio se grozan miris po rumu. U blagovaonici su popili čaj i pričali o dječakovom ujaku koji je nestao. Doktor je pitao dupine i orlove za njegovog ujaka ali nitko nije znao gdje je. Kad je vjetar počeo puhati sa sjevera Đip nije namirisao burmut Black Rappee, po kojem je ujak mirisao. Doktor je predložio da se prvo malo naspavaju. Opet je pokušao s južnim vjetrom pa s istočnim i napokon kad je zapuhao zapadni vjetar namirisao je burmut. Đip je rekao da se moraju požuriti i doktor je pozvao lastavice. Skakali su po valovima. Prolazio je sat za satom i napokon su pronašli jedan ravan i pusti otok. Đip i doktor se spustiše na otok, i nakon dugog hodanja pronašli su špilju koja je bila jako dugačka. Odjednom su ugledali čovjeka koji je spavao. Đip je pronašao barmut Black Rappee. Doktor je to pokupio a kutija duhana barmuta Black Rappee je bila puna. Čovjek je počeo udarati doktora jer se šibica ugasila i pomislio je da je to Ben Ali. Kad je doktor ponovno upalio šibicu dječakov ujak se ispričao doktoru. Došli su brodom do ujakovog grada. Doktor je ostao kod ujakove sestre, subotu, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je nagradio doktora i Đipa zbog odlobođenja mora od gusara. Doktor je dobio sat s pravim dijamantima na poleđini, a Đip je dobio ogrlicu od samoga zlata. Doktor je krenuo na put prema Puddlebyju. Kad je došao u svoju zemlju, u ciganskim je kolima, zaustavljajući se na seoskim sajmovima i stavljajući plakate za dvoglavu životinju (gurnime-povuciga) iz afričke džungle, naplaćivao ulaz šest penija. Kupio je pomorcu, koji mu je posudio brod za put do Afrike, dva broda i gumenu lutku za bebu. Platio je trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Đip je pokazao umišljenom ovčaru svoju ogrlicu i počeo kopati zemlju u kojoj je davno zakopao kosti. Kad je došla zima doktor je ispred velike vatre pričao priče životinjama. Polinezija, Či-Či i krokodil su se nadali da će se doktor jednoga dana vratiti.  
SARA VARGEC
SARA VARGEC
Autor: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja:
Nekoć davno, na rubu grada Puddleby-on-the-Marsh, u maloj kući s velikim vrtom živio je John Dolittle. On je bio doktor za ljude. Bio je: popularan među ljudima, svi su ga pozdravljali, a psi i djeca su ga pratili gdje god bi išao. Jako je volio životinje. Životinje je držao na neobičnim mjestima u kući, a najdraže su mu bile: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Njegova sestra Sarah Dolittle vodila mu je kućanstvo i često je gunđala zato što su životinje svuda po kući radile veliki nered. 
Jednog dana došla je jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi. Otišla je i više se nikada nije vratila. Čak bi se vozila do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog 10 milja kako bi otišla drugom doktoru.
Nakon toga doktor je imao sve manje ljudskih pacijenata i sve manje novaca, a sve više i više životinja koje je trebalo hraniti. Nakon nekog vremena kad bi ga ljudi vidjeli govorili bi kako je nekada bio poznati liječnik, a danas je siromašan i sav nikakav. 
Jedini pacijent koji mu je još dolazio i to samo na Božić, bio je životinjski mesar, predložio mu je da postane životinjski liječnik. Rekao mu je to zato što dr. Dolittle dobro poznaje životinje i razumije ih.
Papiga Polinezija mu je isto predložila i on je pristao. Naučila ga je životinjski jezik ali polako, riječ po riječ.
Jednog dana došao je konj koji je slabo vidio ali to nitko nije primjećivao i veterinar je mislio da ga boli zglob. Dr. Dolittle ga je razumio i nabavio mu zelene naočale - točno kakve je konj želio. 
To se pročulo po selima i sve životinje su dolazile k doktoru Dolittlu.
U nekoliko godina postao je poznat među svim životinjama po cijelom svijetu.
Nakon nekog vremena u grad je došao cirkus, a s njim i krokodil s jakom zuboboljom. Kad je čuo da je došao u grad gdje živi doktor Dolittle otišao je k njemu i popričao s njim na krokodilskom jeziku. Kad mu je izliječio zubobolju krokodil ga je pitao da li može spavati u ribnjaku. Kad je Sarah vidjela krokodila rekla je doktoru da mora odlučiti između nje i krokodila. Doktor je ipak odlučio da krokodil ostaje i zato je Sarah spakirala svoje stvari i otišla. Uskoro je doktor postao još siromašniji. Tada su se životinje dogovorile da svaka obavlja jedan kućanski posao: majmun Či-Či kuha i popravlja, pas pere podove, patka briše prašinu i pravi krevete, sova Tu-Tu brine o računima, a prase o vrtu. Papiga Polinezija brinula se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom jer je bila najstarija. Svi su se trudili i radili svoje poslove, čak su organizirali i prodaju cvijeća i povrća ali nisu uspjeli zaraditi dovoljno. Te godine snijeg je stigao ranije i brzo je nestalo povrća, a tada su i životinje izgladnjele.
Ta zima je bila jako hladna. Jedne večeri u prosincu dok su sve životinje sjedile u kući, doktor im je čitao priču koju je on napisao na životinjskom jeziku. Odjednom sova Tu-Tu začuje neobičan zvuk sličan trčanju. Majmun Či-Či utrči u kuću i obavijesti doktora da je dobio pismo iz Afrike u kojem je pisalo da su majmuni u Africi jako bolesni. Lastavica je donijela to pismo i doktor ju je smjestio u kuću. Ona mu je ispričala priču o bolesnim majmunima i rekla da moraju hitno otputovati. Ali doktor Dolittle i životinje nisu imale novaca za kartu, pa se doktor sjetio starog znanca koji je bio pomorac, a on mu je izliječio dijete. Idućeg dana uspjeli su iznajmiti brod i samo su tri životinje krenule na put s doktorom. Životinjski mesar se ponudio da ih isprati do broda, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala. Sve životinje,  osim papige Polinezije bile su začuđene smještajem na brodu. Podigli su sidro i putovanje je počelo.
Dugo su jedrili, cijelih šest tjedana i pratili lastavicu koja je letjela ispred broda. Cijelo vrijeme su se zabavljali i nestrpljivo čekali kad će doći u Afriku. Dok su putovali susreli su ribe poletuše koje su ih s veseljem uputile dalje i rekle da imaju još samo pedeset i pet milja do obale Afrike. Nakon toga sreli su i dupine koji su im nabavili luka jer im je baš njega ponestalo. Odjednom podigla se velika oluja s gromovima i munjama, a valovi su bili toliki da se voda prelijevala preko broda. I onda se desilo ono najgore - BUM! Brod se nasukao, a na dnu je nastala velika rupa koja je propuštala vodu. Svi su morali napustiti brod, pa čak i oni koji nisu znali plivati prešli su na kopno preko užeta. Nažalost, brodu više nije bilo pomoći jer ga je more razbilo o kamenje. Doktor Dolittle i životinje sklonili su se u lijepoj, velikoj špilji, visoko na litici.
Drugi dan bili su sretni što su stigli u Afriku, a crni čovjek koji je došao iz šume rekao im je da moraju doći pred kralja, kralja zemlje Jolliginki jer sva zemlja pripada njemu. Nakon nekog vremena što su hodali kroz šumu odjednom su ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude, sinom kraljevićom Bumpom. Kad je doktor stigao do kralja on ga je pitao čime se bavi, a doktor mu je ispričao zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne može samo tako hodati kroz njegovu zemlju i objasnio da je prije puno godina došao neki bijeli čovjek i kralj je prema njemu bio jako ljubazan, a bijeli čovjek ga je prevario i uzeo zlato i slonovaču pa pobjegao preko noći svojim brodom. Zato ih je kralj zatvorio u najčvršću tamnicu s malim prozorčićem. Ipak papiga Polinezija se uspjela provući kroz rešetke i uvući kroz prozor koji je bio razbijen teniskom lopticom. Taj prozor je bio od kraljeve sobe. Papiga Polinezija probudila je kralja i glumila da je doktor Dolittle i rekla da ako podigne mali prst svi vojnici će dobiti ospice. Kralj se prestrašio i rekao vojnicima da odmah otvore vrata tamnice. A kad je došla njegova žena rekla mu je da je vidjela papigu kako leti kroz prozor i kralj je potrčao da ih zaustavi ali bilo je prekasno.
Doktora Dolittla I životinje sakrio je majmun Či-Či, pa kad je bilo sigurno krenuli su prema zemlji majmuna. Prije nego su došli tamo dostigli su ih kraljevi vojnici. Zemlja majmuna nalazila se na drugoj strani otoka I morali su nekako prijeći. Majmuni su tada napravili majmunski most I doktor Dolittle je bio prvi čovjek koji je vidio majmunski most uživo.
Konačno su došli u zemlju majmuna, izliječili su sve majmune ali im je trebala i pomoć ostalih životinja. Ali ostale životinje nisu to htjele pa se doktor posvađao s kraljem lavom. Kad je lav došao kući, lavica mu je rekla da je mali lavić bolestan, a kad je čula da se posvađao s jedinim doktorom koji razumije životinje jako se naljutila i natjerala ga da se ispriča doktoru. Tako je doktor dobio pomoć životinja, a lavić je ozdravio.
Doktor Dolittle rekao je životinjama da se mora vratiti natrag kući, a majmuni to nisu htjeli. Kad je doktor rekao da ipak mora otići majmuni su odlučili za zahvalu pokloniti nešto što ne postoji kod njega doma. Nakon rasprave odlučili su mu pokloniti životinju gurnime-povuciga. No tu je životinju bilo teško uhvatiti jer je bila jako sramežljiva. Dugo su je majmuni lovili, a kad su je ulovili dugo su je nagovarali da pristane ići s doktorom Dolittleom. Gurnime-povuciga je na kraju pristala zato što joj se svidio doktor. I tako je doktor krenuo na put sa svim životinjama. 
Na putu prema obali ulovili su ih vojnici jer su se izgubili. Na sreću ponovno je papiga Polinezija pronašla rješenje jer je slučajno čula kraljevića kako želi imati bijelu boju kože jer ga niti jedna djevojka koja se njemu sviđa ne želi. Doktor je izmješao neke napitke koje je dao kraljeviću, a on im je zauzvrat dao brod s kojim mogu otići kući. 
Konačno je doktor zaplovio prema kući, ovaj put bez papige Polinezije, majmuna Či-Či i krokodila koji su ostali jer je Afrika ipak njihov pravi dom.
Na putu su ih presreli Berberski gusari koji su ih htjeli opljačkati ali su im pomogle lastavice koje su brod odvele na sigurno do jednog otoka.
Kad su se iskrcali da se malo odmore štakori su pobjegli s broda i rekli doktoru da je brod loš i da će se potopiti. Za to vrijeme stigli su i gusari koji su se ukrcali na prazan doktorov brod, a doktor i životinje brzo su se ukrcali na gusarski brod. Gusari su mislili da će ipak spriječiti doktora da ode ali brod je brzo potonuo i svi su se gusari našli u vodi zajedno s morskim psima. Doktor je zaprijetio gusarima da će ih morski psi pojesti ako ne prestanu biti gusari i da moraju biti seljaci na otoku koji hrane lastavice. 
Na brodu su našli puno vrijednih stvari i pronašli malenog dječaka koji je bio zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu. 
  

Elena Barlović
Elena Barlović
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje 
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu. 
Deseto poglavlje 
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu. 
Jedanaesto poglavlje 
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića. 
Dvanaesto poglavlje 
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto. 
Trinaesto poglavlje 
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara. 
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca. 
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu. 
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.



 


Dragi učenici,
Dragi učenici,
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.
Lovro Vitovski 3.b
Lovro Vitovski 3.b
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.

# data[].attributes.body
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo 

# data[].attributes.body
Not

# data[].attributes.body
Priča o doktoru Dolittleu
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod, paluba, pramac, hrid, tunel, malena prostorija s kamenim zidovima, mali ribarski grad, ribarova kuća, obor, cirkus.
Prvo poglavlje: Puddleby : nekoć davno, prije mnogo godina, živio je jedan doktor, a ime mu je bilo Dolittle – John Dolittle, dr. med. Ovo "dr. med." znači da je bio pravi doktor i da je svašta znao.

Živio je on u malom gradu koji se zove Puddleby-on-the-Marsh1. Svi su ga stanovnici, mladi i stari, dobro poznavali iz viđenja. I kad god bi šetao ulicom sa svojim visokim šeširom, svi bi rekli: "Evo doktora! – On je pametan čovjek." A psi i djeca bi dotrčali i slijedili ga, čak su i vrane koje žive na crkvenom tornju grakale i klimale glavama.

Kuća na rubu grada u kojoj je živio bila je prilično mala, ali je njegov vrt bio jako velik i imao je široki travnjak i kamene klupe nad kojima su se nadvile tužne vrbe. Njegova sestra, Sarah Dolittle, vodila mu je kućanstvo, ali se za vrt brinuo doktor sam.

Jako je volio životinje i imao je mnogo vrsta kućnih ljubimaca. Osim zlatnih ribica u ribnjaku na dnu vrta, imao je zečeve u smočnici, bijele miševe u svome klaviru, vjevericu u ormaru za rublje i ježa u podrumu. Imao je i kravu s teletom, te starog hromog konja od dvadeset i pet godina – i kokoši i golubove i dva janjeta i mnoge druge životinje. Ali najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.

Njegova sestra često je gunđala zbog svih tih životinja i govorila da je zbog njih kuća neuredna. I jednoga dana se dogodilo da je k doktoru došla jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi, nakon čega mu se nikad više nije vratila, nego se svake nedjelje vozila čak do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog deset milja, kako bi otišla drugom doktoru.

Njegova sestra Sarah Dolittle došla mu je tada i rekla:

"Johne, kako ti misliš da ti bolesnici dolaze kada držiš sve te životinje u kući? Krasan je to liječnik kojemu je stan pun ježeva i miševa! To je već četvrta osoba koju su ove životinje otjerale. Squire, Jenkins i Parson su rekli da nikad više neće doći ni blizu tvojoj kući – ma koliko bolesni bili. Svakog dana smo sve siromašniji. Ako ovako nastaviš, nitko od boljeg svijeta neće te htjeti za doktora."

"Ali ja volim životinje više od tog 'boljeg svijeta'", reče doktor.

"Ti si smiješan", reče njegova sestra i izađe iz sobe.

I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi koji su mu dolazili bilo je sve manje i manje. Sve dok konačno nije ostao više nitko – osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. Ali životinjski mesar nije bio baš bogat i razbolijevao se samo jednom godišnje – u vrijeme Božića, kada bi doktoru dao šest penija za bočicu lijeka.

Od šest penija godišnje ne može se živjeti – nije se moglo čak ni tada, u ta davna vremena, pa da doktor nije imao nešto ušteđenog novca u svojoj kasici, nitko ne zna što bi se bilo dogodilo.

No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti. A ušteđenog novca bilo je sve manje i manje.

Onda je prodao svoj klavir, a miševe preselio u ladicu komode. Ali je i novac kojega je za to dobio počeo nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te je bivao sve siromašniji i siromašniji.

I sada, kada bi hodao ulicom sa svojim visokim šeširom, ljudi bi rekli jedan drugome: "Evo doktora Johna Dolittlea! Nekada je bio najbolji liječnik jugozapadne Engleske2 – a pogledaj ga sada – nema ništa novaca, a čarape su mu pune rupa!"

Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu – isto onako kako su to činili dok je bio bogat.

I nikad mu se više nije vratila.
Drugo poglavlje: Životinjski jeziko se jednoga dana dogodilo da je doktor sjedio u svojoj kuhinji i razgovarao s životinjskim mesarom, koji mu je došao zbog boli u trbuhu.

"Zašto ne prestaneš biti liječnik za ljude i ne postaneš liječnik za životinje?", upita životinjski mesar.

Papiga Polinezija je sjedila na prozoru i gledala kišu i pjevala samoj sebi neku mornarsku pjesmu. Prestala je pjevati i počela slušati.

"Vidiš, doktore", nastavio je životinjski mesar, "ti znaš sve o životinjama – više nego što znaju ovdašnji veterinari. Ta knjiga koju si napisao – o mačkama – izvrsna je! Ja ne znam ni čitati ni pisati – a da znam, možda bih i ja napisao neke knjige. Ali moja žena, Theodosia, ona je učena, zbilja jest. I ona mi je pročitala tvoju knjigu. I izvrsna je – to je sve što se ima za reći – izvrsna. Kao da si ti sâm neki mačak. Poznaješ način na koji mačke razmišljaju. I slušaj: liječeći životinje možeš zaraditi mnogo novca. Znaš li to? Vidiš, ja bih sve stare žene koje imaju bolesne mačke ili pse slao tebi. A ako se ne bi dovoljno često razbolijevali, mogao bih nešto staviti u meso koje im prodajem da se razbole, shvaćaš?"

"O, ne", reče brzo doktor. "To ne smiješ raditi. To ne bi bilo dobro."

"O, nisam mislio da se zapravo razbole", odgovori životinjski mesar. "Samo malo nečega da se malo skutre, to sam mislio. Ali kako kažeš, možda to baš i nije u redu prema životinjama. No one će se svejedno razbolijevati, jer im stare žene uvijek daju previše jesti. I gledaj, svi seljaci u okolici koji imaju hrome konje i slabe janjce – oni bi dolazili. Budi doktor za životinje!"

Kada je životinjski mesar otišao, papiga je doletjela s prozora na doktorov stol i rekla:

"Taj čovjek pametno govori. TO bi ti trebao raditi. Biti doktor za životinje! Okaniti se glupih ljudi – jer oni nemaju dovoljno mozga da shvate kako si ti najbolji doktor na svijetu. Umjesto toga, brini se za životinje – ONE će brzo to otkriti. Budi doktor za životinje!"

"O, pa ima previše doktora za životinje", rekao je John Dolittle, stavljajući lonce s cvijećem vani na prozorsku dasku da bi uhvatili malo kiše.

"Da, ima ih previše", reče Polinezija. "Ali nitko od njih uopće nije dobar. Slušaj sada, doktore – nešto ću ti reći. Znaš li da životinje mogu govoriti?"

"Znam da papige mogu govoriti", reče doktor.

"O, mi papige govorimo dva jezika – ljudski jezik i ptičji jezik", reče ponosno Polinezija. "Ako kažem 'Polly želi kreker', ti me razumiješ. Ali slušaj ovo: Ka-ka oi-i, fi-fi?"

"Bože dragi!", poviče doktor. "Što to znači?"

"To znači: 'Je li se kaša već ugrijala?', na ptičjem jeziku."

"Da? Nemoj mi reći!", reče doktor. "Nikad nisi tako sa mnom razgovarala."

"Čemu bi to služilo?", reče Polinezija, brišući mrvice od krekera sa svog lijevog krila. "Ne bi me razumio da jesam."

"Kaži mi još toga", reče doktor, sav uzbuđen, te otrči do ladice kuhinjskog ormara i vrati se s bilježnicom u koju je zapisivao kućne izdatke i olovkom. "Ali nemoj prebrzo – pa ću zapisivati. Ovo je zanimljivo – jako zanimljivo – nešto posve novo. Nauči me najprije ptičju abecedu – ali polako."

I tako je doktor doznao da životinje imaju svoj jezik i da mogu međusobno razgovarati. I cijelo to popodne, dok je vani kišilo, Polinezija je sjedila na kuhinjskom stolu i govorila mu ptičje riječi, koje je on zapisivao u bilježnicu.

U vrijeme za čaj, kada je ušao pas Đip, papiga reče doktoru: "Vidiš, ON s tobom razgovara."

"Meni se činilo kao da se češe po uhu", reče doktor.

"Ali životinje ne govore uvijek samo ustima", reče papiga visokim glasom, podižući obrve. "One govore ušima, nogama, repovima – svime. Nekad jednostavno ne žele stvarati buku. Vidiš li kako on sada trza jednom stranom nosa?"

"Što to znači?", upita doktor.

"To znači: 'Zar ne vidiš da je prestala kiša?'", odgovori Polinezija. "Postavio ti je pitanje. Psi skoro uvijek za postavljanje pitanja koriste nos."

Nakon nekog vremena, uz papiginu pomoć, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude.

Čim je mesar svima ispričao da će John Dolittle postati životinjski doktor, stare su mu gospođe počele dovoditi svoje ljubimce mopsove i pudlice koje su se prejele kolača, a seljaci su putovali mnogo milja da bi mu doveli svoje bolesne krave i ovce.

Jednoga dana doveli su mu jednog teglećeg konja. Jadnik je bio presretan što je našao čovjeka koji zna govoriti konjski jezik.

"Znaš, doktore", rekao je konj, "veterinar s druge strane brda ništa ne zna. Liječi me već šest tjedana – zglob! A ja trebam NAOČALE! Oslijepit ću na jedno oko. Nema razloga zašto konji ne bi mogli nositi naočale, iste kao ljudi. Ali taj glupi čovjek s druge strane brda nikad mi nije ni pogledao oči. Samo mi je davao neke velike tablete. Pokušao sam mu to reći, ali on ne razumije ni jedne riječi konjskog jezika. Ono što mi treba su naočale!"

"Naravno, naravno", reče doktor. "Odmah ću ti ih dati."

"Htio bih par poput tvojih", reče konj, "ali zelene. Tako da mi štite oči od sunca dok vučem plug po polju od pedeset jutara."

"Dakako", reče doktor. "Zelene ćeš i dobiti."

"Znate, problem je, gospodine", reče tegleći konj dok je doktor otvarao vanjska vrata da bi ga ispratio, "problem je što SVATKO misli da može liječiti životinje – samo zato što se životinje ne žale. A zapravo, da bi se bilo dobar doktor za životinje, trebaš biti baš pametan čovjek, pametniji nego doktor za ljude. Sin moga seljaka misli da zna sve o konjima. Da ga samo vidiš – lice mu je toliko debelo da izgleda kao da nema očiju, a mozga ima kao krumpirova zlatica. Prošli tjedan mi je pokušao staviti oblog od gorušice."

"Gdje ti ga je stavio?", upita doktor.

"O, nije ga nigdje stavio – na mene", reče konj. "Samo je pokušao. Ritnuo sam ga tako da je odletio u baru s patkama."

"Daj, daj!", reče doktor.

"Ja sam u pravilu prilično mirno stvorenje", reče konj, "vrlo strpljiv s ljudima, ne izazivam nevolje. Ali to što mi je taj veterinar dao krivi lijek bilo je malo previše. A kada se taj rumeni klipan počeo sa mnom majmunirati, više to nisam mogao podnijeti."

"Jesi li jako ozlijedio dječaka?", upita doktor.

"O, ne", reče konj. "Udario sam ga na pravom mjestu. Veterinar se sada brine – o njemu. Kada će moje naočale biti gotove?"

"Imat ću ih drugi tjedan", reče doktor. "Dođi opet u utorak. Doviđenja!"

... i vidio je dobro kao i prije.

John Dolittle je potom nabavio lijepi, veliki par zelenih naočala, a tegleći konj je prestao gubiti vid na jednom oku i vidio je dobro kao i prije.

I uskoro je u kraju oko Puddlebyja postalo uobičajeno vidjeti seoske životinje s naočalama, a slijepi konj je postao nepoznata pojava.

A tako je bilo i sa svim drugim životinjama koje su mu dovodili. Čim bi vidjele da on govori njihov jezik, rekle bi mu gdje ih boli i kako se točno osjećaju, pa je, naravno, njemu bilo lako liječiti ih.

Sve su te životinje, kad su se vratile kući, rekle svojoj braći i prijateljima da u maloj kući s velikim vrtom postoji doktor koji je ZBILJA doktor. I kad god bi se neki od tih stvorova razbolio – ne samo konji i krave i psi – nego i sva mala stvorenja koja se mogu vidjeti na poljima, kao što su poljski miševi i voluharice, jazavci i šišmiši, došli bi odmah do njegove kuće na rubu grada, pa je njegov veliki vrt bio skoro uvijek natrpan životinjama koje su ga željele vidjeti.

... došli bi odmah do njegove kuće na rubu grada...

Bilo ih je toliko da je morao postaviti posebna vrata za različite vrste. Na prednjim je vratima napisao "KONJI", na bočnim vratima "KRAVE", na kuhinjskim vratima "OVCE". Svaka je vrsta životinja imala posebna vrata – čak su i miševi imali malu rupu u podrumu, gdje su strpljivo čekali u redu da ih doktor obiđe.

I tako, u nekoliko godina, svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo je za dr. Johna Dolittlea. A ptice koje su zimi letjele u druge zemlje pričale su životinjama u stranim zemljama o izvanrednom doktoru iz mjesta Puddleby-on-the-Marsh, koji razumije njihov jezik i pomaže im u nevolji. Tako je postao slavan među životinjama – po cijelom svijetu – poznatiji nego što je bio među ljudima jugozapada. I bio je sretan i jako zadovoljan svojim životom.

Jednog popodneva, dok je doktor bio zauzet pisanjem u svoju bilježnicu, Polinezija je sjela na prozor – kako je to skoro uvijek radila – i gledala kako vjetar raznosi lišće po vrtu. Odjednom se glasno nasmijala.

"Što je, Polinezija?", upita je doktor podigavši glavu s bilježnice.

"Baš razmišljam...", reče papiga i nastavi gledati lišće.

"Što razmišljaš?"

"Razmišljam o ljudima", reče Polinezija. "Zlo mi je od ljudi. Oni misle da su tako divni. Svijet postoji već tisućama godina, zar ne? A jedino što su ljudi naučili od životinjskog jezika je to da pas kada maše repom, kaže 'Sretan sam!' – Smiješno je to, nije li? Ti si prvi čovjek koji govori kao mi. O, nekad me ljudi strašno ljute – toliko se napuhuju kad govore o 'nijemim životinjama'. Nijemim? – Uh! Kako to da sam onda poznavala jednu aru koja je znala reći 'Dobro jutro' na sedam različitih jezika, a da niti ne otvori usta! Znala je sve jezike – čak i grčki. Kupio ju je jedan stari profesor sijede brade. Ali nije dugo kod njega ostala. Rekla je da starac ne govori pravilno grčki i da ga ne može slušati kako krivo podučava taj jezik. Često se pitam što se s njom dogodilo. Ta je ptica znala više o zemljopisu nego što će ljudi ikada znati. – Ljudi, Bože! Pretpostavljam da ako ljudi ikad nauče letjeti – kao najobičniji poljski vrabac – tom napuhivanju neće biti kraja!"

"Ti si pametna stara ptica", reče doktor. "Koliko godina zapravo imaš? Znam da papige i slonovi ponekad žive jako, jako dugo."

"Nisam posve sigurna u svoju starost", reče Polinezija. "Imam ili sto osamdeset i tri ili sto osamdeset i dvije godine. Ali znam da se, kada sam došla ovamo iz Afrike, kralj Charles3 još uvijek skrivao u hrastu – jer sam ga tamo vidjela. Bio je nasmrt prestrašen."
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem li uskoro je doktor ponovno počeo zarađivati, a njegova sestra Sarah je kupila novu haljinu i bila jako sretna. Neke životinje koje su mu dolazile bile su toliko bolesne da su u doktorovoj kući morale ostati tjedan dana. A kada bi se počele oporavljati, izležavale bi se na ležaljkama na travnjaku.

Često niti nakon što bi ozdravile nisu htjele otići – toliko im se sviđao doktor i njegova kuća. A on nikad nije imao srca odbiti ih kada bi ga pitale mogu li ostati kod njega. Tako je imao sve više i više kućnih ljubimaca.

... izležavale bi se na ležaljkama na travnjaku.

Jednom, dok je sjedio na zidu svog vrta, pušeći lulu u predvečerje, naišao je jedan talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmunova ogrlica preuska i da je prljav i nesretan. Pa je uzeo majmuna od Talijana, dao čovjeku jedan šiling i rekao mu da ode. Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna. Ali doktor mu je rekao da će ga udariti po nosu ako ne ode. John Dolittle je bio snažan čovjek, iako nije bio jako visok. Talijan je onda otišao govoreći proste riječi, a majmun je ostao s doktorom Dolittleom i pronašao dobar dom. Druge su ga životinje u kući prozvale "Či-Či" – što je česta riječ u majmunskom jeziku, a znači "đumbir".

Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus, krokodil koji je imao gadnu zubobolju pobjegne noću i dođe u doktorov vrt. Doktor je s njime porazgovarao jezikom krokodila, uveo ga u kuću i popravio mu zube. Ali kada je krokodil vidio koliko je to lijepa kuća – s različitim mjestima za različite vrste životinja – i on je htio živjeti s doktorom. Pitao je može li spavati u ribnjaku na dnu vrta, ako obeća da neće jesti ribe. Kad su ljudi iz cirkusa došli po njega tako je podivljao i poludio da su oni uplašeni pobjegli. Ali prema svima u kući bio je uvijek umiljat poput mačeta.

Ali sada su se stare gospođe počele bojati slati svoje psiće doktoru Dolittleu, zbog krokodila, a seljaci nisu vjerovali da im neće pojesti janjad i bolesnu telad koju su doveli na liječenje. Zato je doktor otišao do krokodila i rekao mu da se mora vratiti u svoj cirkus. Ali on je lio takve suze i toliko preklinjao da mu dopusti da ostane, da ga doktor nije imao srca odbiti.

Nakon toga je doktorova sestra došla i rekla: "Johne, moraš otjerati to stvorenje. Seljaci i starice boje se poslati ti svoje životinje – baš sada kada smo opet počeli bolje živjeti. Sada ćemo se posve upropastiti. Ovo je zadnja slamka. Neću ti više biti domaćica ako ne otpremiš tog aligatora."

"To nije aligator", reče doktor, "to je krokodil."

"Ne zanima me kako ga zoveš", reče sestra. "Takvog ružnog stvora nije lijepo imati pod krevetom. Neću ga u kući."

"Ali obećao mi je", odgovori doktor, "da neće nikoga ugristi. On ne voli cirkus, a ja nemam novca da ga pošaljem natrag u Afriku, odakle dolazi. On gleda svoja posla i općenito govoreći jako se lijepo ponaša. Nemoj raditi takvu graju."

"Kažem ti da ga NE ŽELIM", reče Sarah. "Jede linoleum. Ako ga ne otpremiš ovaj čas, ja ću – ja ću otići i udati se!"

"U redu", reče doktor, "idi i udaj se. Ja tu ništa ne mogu." I skine šešir i ode vani u vrt.

I tako je Sarah Dolittle spakirala svoje stvari i otišla, a doktor je ostao posve sam sa svojom životinjskom obitelji.

"U redu", reče doktor, "idi i udaj se."

I vrlo uskoro bio je siromašniji nego ikada prije. Sa svim tim ustima koja je trebalo hraniti – a i brinuti se o kući, a i nitko nije radio popravke, a i nikakav novac kojim bi se platili mesarovi računi nije pristizao – stvari su se počele činiti jako teškima. Ali doktor se uopće nije zabrinjavao.

"Novac je muka", običavao je reći. "Svima bi nam bilo bolje da nikada nije izmišljen. Čemu služi novac, dokle god smo sretni?"

Jedne večeri, dok je doktor spavao u svojem naslonjaču...

Ali uskoro su se počele zabrinjavati – životinje. Jedne večeri, dok je doktor spavao u svojem naslonjaču ispred kuhinjske peći, počele su šaptom o tome između sebe raspravljati. I sova Tu-Tu, koja je bila dobra u matematici, izračuna da je ostalo novca samo onoliko koliko treba za tjedan dana – ako svi budu jeli samo jedan obrok dnevno i ništa drugo.

Papiga tada reče: "Mislim da bismo svi mi morali početi obavljati kućanske poslove. To je najmanje što možemo učiniti. Na koncu, starac je ovako sam i ovako siromašan zbog nas."

I tako su se dogovorili da majmun Či-Či kuha i popravlja, da pas pere podove, da patka briše prašinu i pravi krevete, da sova Tu-Tu brine o računima, a da prase brine o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom, jer je bila najstarija.

Naravno, ispočetka su svima novi poslovi bili teški – svima osim Či-Čiju, koji je imao ruke i mogao je raditi stvari kao ljudi. Ali uskoro su se navikli i bilo im je jako smiješno gledati psa Đipa kako briše pod repom, krpom koju je za njega privezao kao za metlu. Nakon nekog vremena poslove su počeli raditi toliko dobro da je doktor rekao da njegova kuća nikad nije bila tako uredna i čista.

I tako su stvari neko vrijeme bile u redu; ali bilo im je teško bez novca.

Životinje su onda napravile štand s povrćem i cvijećem ispred vrtnih vrata i počele prodavati rotkvice i ruže ljudima koji su prolazili cestom.

Ali i dalje nisu zarađivali dovoljno novca da plate sve račune – a doktor se i dalje nije zabrinjavao. Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je:

"Nema veze. Sve dok kokoši ležu jaja a krava daje mlijeko, možemo praviti omlet i jogurt. I ima dovoljno povrća u vrtu. Do zime je još daleko. Ne galami. U tome i jest bio problem sa Sarah – ona bi galamila. Pitam se kako se Sarah snalazi – odlična žena, na neki način – da, da!"

Ali te godine snijeg je stigao ranije nego inače, pa premda je stari šepavi konj iz šume izvan grada doteglio mnogo drva, tako da mogu imati veliku vatru u kuhinji, većina povrća u vrtu je nestala, a ostatak je prekrio snijeg. I mnoge su životinje bile stvarno gladne.
ČETVRTO POGLAVLJE PORUKA IZ AFRIKEa je zima bila jako hladna. I jedne večeri u prosincu, dok su svi zajedno sjedili oko tople vatre u kuhinji, a doktor im je glasno čitao iz knjiga koje je sam napisao na životinjskom jeziku, sova Tu-Tu odjednom reče: "Ššš! Kakva je to buka vani?"

Svi su osluhnuli i čuli zvuk kao da netko trči. Vrata se tada naglo otvore i unutra uleti majmun Či-Či, posve bez daha.

"Doktore!", vikne, "upravo sam dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest. Svi obolijevaju – i umire ih na stotine. Čuli su za tebe, pa te preklinju da dođeš u Afriku i zaustaviš tu bolest."

"Tko ti je prenio tu poruku?", upita doktor, skidajući naočale i odlažući knjigu.

"Jedna lastavica", reče Či-Či. "Tu je vani, na oluku."

"Uvedi je, neka se ugrije uz vatru", reče doktor. "Mora da je stradala od hladnoće. Laste su odletjele na jug još prije šest tjedana!"

I tako su lastavicu uveli, a bila je sva stisnuta i drhtala je, pa premda se ispočetka malo bojala, ubrzo se ugrijala i sjela na rub otvora kamina i počela pričati.

Kada je završila, doktor reče:

"Rado bih otišao u Afriku – osobito po ovakvom vremenu. Ali bojim se da nemamo dovoljno novca za karte. Dodaj mi kasicu, Či-Či."

I majmun se popne i spusti je s najgornje police ormara.

U njoj nije bilo ništa – ni jednog jedinog novčića!

"Bio sam siguran da su bila dva penija", reče doktor.

"BILA su", reče sova. "Ali potrošio si ih na zvečku za jazavčevu bebu kada su joj počeli rasti zubi."

"Jesam li?", reče doktor, "Jadan ja, jadan ja! Kakva je muka novac, sigurno jest! Pa, nema veze. Možda ću ako odem do primorja moći posuditi neki brod koji će nas odvesti do Afrike. Poznavao sam nekoć jednog pomorca koji mi je doveo svoju bebu s ospicama. Možda će nam on posuditi svoj brod – beba je ozdravila."

I tako, rano sljedećeg jutra doktor ode do morske obale. A kada se vratio, rekao je životinjama da je sve u redu – mornar će im posuditi brod.

Krokodil i majmun i papiga bili su jako sretni i počeli su pjevati, jer idu natrag u Afriku, svoj pravi dom. A doktor reče:

Bio sam siguran da su bila dva penija.

"Mogu povesti samo vas troje – i psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic i sovu Tu-Tu. Ostale životinje kao što su puh, vodene voluharice i šišmiši morat će se vratiti u polja na kojima su rođeni i tamo živjeti dok se mi ne vratimo. Ali kako većina njih zimi spava zimski san, to im neće biti teško – a osim toga, za njih ne bi bilo dobro da odu u Afriku."

I tada papiga, koja je već bila na dugim prekomorskim putovanjima, počne govoriti doktoru što sve treba ponijeti sa sobom na brod.

"Moraš imati mnogo mornarskog dvopeka", reče ona, "oni ga zovu 'biškot'. I moraš imati govedinu u konzervi. I sidro."

"Ja bih očekivao da brod ima svoje vlastito sidro", reče doktor.

"Pa, provjeri", reče Polinezija. "Jer ono je jako važno. Ne možeš se zaustaviti ako nemaš sidro. A treba ti i zvono."

"Zbog čega?", upita doktor.

"Da po njemu možeš znati vrijeme", reče papiga. "Odeš i pozvoniš svakih pola sata i onda znaš koliko je sati. Ponesi i mnogo konopa – on je uvijek koristan na putovanjima."

Onda su se počeli pitati gdje da nabave novac kojim će kupiti sve stvari koje im trebaju.

"O, muko moja! Opet novac", poviče doktor. "Zaboga! Jedva čekam da stignemo u Afriku gdje nam novac neće trebati! Pitat ću trgovca može li pričekati svoj novac dok se ne vratim. – Ne, poslat ću mornara da ga to zamoli."

I mornar ode k trgovcu. Uskoro se vrati sa svim stvarima koje su htjeli.

Životinje su se potom spakirale, i nakon što su zatvorili vodu da se cijevi ne zalede i spustili kapke, zatvorili su kuću, a ključ dali starom konju koji je živio u staji. A kada su se uvjerili da u sjeniku ima dovoljno sijena da konju potraje cijelu zimu, odnijeli su svoju prtljagu do obale i ukrcali se na brod.

Tamo je bio životinjski mesar, koji ih je htio ispratiti, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala, jer je rekao da je čuo kako se puding od sala ne može naći u stranim zemljama.

Čim su se ukrcali na brod, praščić Gic-Gic upita gdje su kreveti, jer je bilo četiri sata poslije podne i htio je malo odspavati. I Polinezija ga odvede dolje u unutrašnjost broda, te mu pokaže krevete, postavljene jedan iznad drugoga poput polica za knjige na zidu.

"Hej, to nije krevet!", poviče Gic-Gic. "To je polica!"

"Kreveti su na brodovima uvijek takvi", reče papiga. "To nije polica. Popni se i zaspi. To se inače zove 'banak'."

"Mislim da još neću u krevet", reče Gic-Gic. "Previše sam uzbuđen. Želim ići gore i vidjeti kako isplovljavamo."

"Pa, ovo ti je prvo putovanje", reče Polinezija. "Naviknut ćeš se na takav život nakon nekog vremena." I ode natrag gore po brodskim stepenicama, pjevušeći sama sebi ovu pjesmu:

Vidio sam Crno more i Crveno more,
Bijelo more preplovio;
Otkrio sam Žutu rijeku,
I u Narančastu rijeku uplovio.
Grenland je opet ostao po krmi,
Brod sad oceanom modrim jedri.
Umoran sam od svih tih boja, Jane;
Pa se vraćam tebi.

Upravo su trebali krenuti, kada doktor reče da se mora vratiti natrag i pitati mornara kojim putem se ide u Afriku.

Ali lastavica mu reče da je ona bila u toj zemlji mnogo puta i da će im ona pokazati kako da tamo stignu.

I tako je doktor rekao Či-Čiju da podigne sidro – i putovanje je počelo.

... i putovanje je počelo
PETO POGLAVLJE VELIKO PUTOVANJEprekidno su jedrili i jedrili cijelih šest tjedana, po valovitom moru, slijedeći lastavicu koja je letjela ispred broda kako bi im pokazala put. Noću je nosila malu svjetiljku, kako bi je mogli pratiti i u tami, a ljudi s drugih brodova koji su prolazili govorili su da to svjetlo mora biti zvijezda padalica.

Kako su plovili dalje i dalje prema jugu, postajalo je sve toplije i toplije. Polinezija, Či-Či i krokodil su beskrajno uživali u toplom suncu. Trčali su naokolo smijući se i pogledavali preko ograde broda, da provjere vidi li se već Afrika.

Ali svinja, pas i sova Tu-Tu ništa nisu mogli raditi po ovakvom vremenu nego sjediti na krmi broda u sjeni velike bačve, s isplaženim jezicima, i piti limunadu.

Patka Dab-Dab rashlađivala se tako što bi skočila u more i plivala za brodom. A svako toliko, kada bi joj se vrh glave previše zagrijao, zaronila bi ispod broda i izronila s druge strane. Tako je, osim toga, lovila haringe utorkom i petkom – kada su svi na brodu jeli ribu da bi im govedina duže trajala.

Kada su stigli blizu ekvatora, vidjeli su kako im se približavaju neke ribe poletuše. Ribe su pitale papigu je li to brod doktora Dolittlea. Kada im je rekla da jest, kazale su da im je drago, jer su majmuni u Africi počeli brinuti da neće nikad stići. Polinezija ih je upitala koliko još milja ima, a ribe poletuše su rekle da je do obale Afrike ostalo samo pedeset i pet milja.

Jednom drugom zgodom do njih je došlo cijelo jato dupina, koji su plesali po valovima. I oni su pitali Polineziju je li to brod slavnog doktora. A kada su čuli da jest, pitali su papigu treba li doktoru nešto za put.

A Polinezija reče: "Da. Nestalo nam je luka."

"Nedaleko odavde je jedan otok", rekoše dupini, "na kojemu raste divlji luk, visok i jak. Samo nastavite pravo – mi ćemo uzeti nešto luka i dobaciti vam ga."

I Dupini odlete preko mora. Vrlo uskoro papiga ih ponovno ugleda kako dolaze odostraga, vukući luk kroz valove u velikim mrežama koje su napravili od morske trave.

Sljedeće večeri, kada je sunce zalazilo, doktor reče:

"Daj mi dalekozor, Či-Či. Naše putovanje je skoro gotovo. Vrlo uskoro trebali bismo ugledati obale Afrike."

I naravno, nakon oko pola sata, mislili su da ispred sebe vide nešto što bi moglo biti kopno. Ali postajalo je sve tamnije i tamnije, pa nisu mogli biti sigurni. Tada se podigla velika oluja, s gromovima i munjama. Vjetar je hukao, kiša je padala u slapovima, a valovi su bili toliko veliki da su se prelijevali skroz preko broda.

Odjednom se začuo veliki BUM! Brod se zaustavio i nagnuo na jednu stranu.

"Što se dogodilo?" upita doktor, penjući se iz potpalublja.

"Nisam sigurna", reče papiga, "ali mislim da smo se nasukali. Reci patki da izađe i pogleda."

I tako je Dab-Dab zaronila ispod valova. A kada je izronila, reče da su udarili u stijenu, da je na dnu broda velika rupa, da voda kroz nju prodire i da će ubrzo potonuti.

"Mora da smo udarili u Afriku", reče doktor. "Jao meni, jao meni! – Pa, morat ćemo svi doplivati do kopna."

Ali Či-Či i Gic-Gic nisu znali plivati!

"Donesi konop!", reče Polinezija. "Rekla sam ti da će biti koristan. Gdje je ta patka? Dođi, Dab-Dab. Uhvati ovaj kraj konopa, odleti do obale i priveži ga za palmu, a mi ćemo drugi kraj konopa držati ovdje na brodu. Onda će se oni koji ne znaju plivati moći popeti uz konop dok ne stignu do kopna. Mornari to zovu 'konop za spašavanje'."

Mora da smo udarili u Afriku.

I tako su svi sigurno stigli na obalu – neki plivajući, neki leteći, a oni koji su puzali po konopu donijeli su sa sobom i doktorov kovčeg i torbu.

Ali brod više nije bio ni za što – s velikom rupom na dnu. Podivljalo more ga je tada razbilo u komadiće o stijene, a komadi drveta su plivali naokolo.

Potom su se svi sklonili u lijepoj velikoj špilji koju su pronašli, visoko na litici, dok oluja nije prestala.

Kada je sljedećega jutra izašlo sunce, spustili su se na pješčanu plažu da se osuše.

"Dobra stara Afrika!", uzdahne Polinezija. "Lijepo se vratiti. Kad samo pomislim – sutra će biti već sto šezdeset i devet godina otkako ovdje nisam bila! A ništa se nimalo nije promijenilo! Iste palme, ista crvena zemlja, isti crni mravi! Nigdje nije kao doma!"

A drugi su opazili da su joj se u očima pojavile suze – bila je toliko sretna što opet vidi svoju zemlju.

Doktoru je tada počeo nedostajati njegov visoki šešir, jer ga je oluja otpuhala u more. Dab-Dab ga ode potražiti. I ugleda ga kako, daleko od obale, pliva poput broda igračke.

Kada je odletjela da ga donese, u njemu nađe jednog od bijelih miševa, jako uplašenog.

"Što ti ovdje radiš?", upita patka. "Rekli smo ti da ostaneš u Puddlebyju."

"Nisam htio ostati", reče miš. "Htio sam vidjeti kakva je Afrika – ovdje imam rođake. Pa sam se sakrio u prtljazi i unijeli ste me na brod skupa s biškotom. Kada je brod potonuo strašno sam se uplašio – jer ja ne mogu dugo plivati. Plivao sam koliko sam mogao, ali sam se ubrzo posve iscrpio i mislio da ću potonuti. A onda, baš u tom času, do mene je doplutao starčev šešir, pa sam se popeo u njega jer se nisam htio utopiti."

Patka uzme šešir s mišem i odnese ga doktoru na obalu. Svi su se okupili kako bi pogledali.

"To mornari zovu 'slijepi putnik'", reče papiga.

... pa sam se popeo u njega jer se nisam htio utopiti.

Dok su tražili neko zgodno mjesto u kovčegu gdje bi bijeli miš mogao udobno putovati, majmun Či-Či iznenada reče:

"Ššš! Čujem korake u džungli!"

Svi su prestali govoriti i slušali. Uskoro je iz šume izašao crni čovjek i pitao ih što tu rade.

"Ja se zovem doktor John Dolittle", reče doktor. "Zamolili su me da dođem u Afriku i izliječim majmune koji su bolesni."

"Svi morate doći pred kralja", reče crni čovjek.

"Kojeg kralja?", upita doktor koji nije htio gubiti vrijeme.

"Kralja zemlje Jolliginki", reče čovjek. "Sva ova zemlja pripada njemu, a svi stranci moraju doći pred njega. Za mnom!"

I tako su pokupili svoju prtljagu i krenuli, prateći crnca kroz džunglu
ŠESTO POGLAVLJE POLENZI I KRALJakon što su neko vrijeme hodali kroz gustu šumu, stigli su do iskrčene čistine i ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.

Tu je živio kralj sa svojom kraljicom, Ermintrude, i njihovim sinom, kraljevićem Bumpom. Kraljević je otišao pecati losose u rijeci. Ali kralj i kraljica su sjedili pod suncobranom ispred vrata palače. A kraljica Ermintrude je zaspala.

A kraljica Ermintrude je zaspala.

Kada je doktor stigao do palače, kralj ga upita čime se bavi, a doktor mu ispriča zašto je došao u Afriku.

"Ne smiješ putovati kroz moju zemlju", reče kralj. "Prije mnogo godina na ove je obale došao jedan bijeli čovjek, a ja sam prema njemu bio jako ljubazan. Ali nakon što je iskopao rupe u zemlji u potrazi za zlatom i nakon što je pobio sve slonove da bi uzeo slonovaču, otišao je potajice svojim brodom – a da nije rekao niti 'hvala'". I zato bijeli čovjek nikad više neće putovati zemljom Jolliginki!"

Kralj se tada okrene prema nekim od crnaca koji su stajali u blizini i reče: "Odvedite ovog liječnika – sa svim njegovim životinjama, i zatvorite ih u moj najčvršći zatvor!"

I šest crnaca odvedu doktora i njegove ljubimce, te ih zatvore u kamenu tamnicu. Tamnica je imala samo jedan mali prozor, visoko na zidu, s rešetkama, a vrata su bila čvrsta i debela.

Tada su se jako rastužili, a praščić Gic-Gic počne plakati. Ali Či-Či reče da će ga pljusnuti ako ne prestane s tom užasnom galamom, pa se utišao.

"Jesmo li svi tu?", upita doktor nakon što se navikao na tamu.

"Da, mislim da jesmo", reče patka i počne ih brojati.

"Gdje je Polinezija?", upita krokodil. "Nije ovdje."

"Jesi li siguran?", reče doktor. "Pogledaj ponovno. Polinezija! Polinezija! Gdje si?"

"Pretpostavljam da je pobjegla", progunđa krokodil. "Pa, to je posve nalik njoj! – Iskrala se u džunglu čim su njezini prijatelji upali u nevolju."

"Nisam ja takva ptica", reče papiga, penjući se iz džepa na skutu doktorovog ogrtača. "Vidiš, ja sam dovoljno malena da se mogu provući kroz rešetke na ovom prozoru, a bojala sam se da bi me, ako me vide, mogli staviti u krletku. Dok je kralj bio zauzet govorancijom, sakrila sam se u doktorov džep – i evo me! To se inače zove 'varka'", reče ona, poravnavajući perje kljunom.

"Milostivi Bože!", poviče doktor. "Imaš sreće što nisam sjeo na tebe."

"Slušajte sada", reče Polinezija. "Večeras, čim se smrkne, provući ću se kroz rešetke na ovom prozoru i odletjeti do palače. A onda – vidjet ćete – brzo ću naći načina da nas kralj pusti iz zatvora."

"O, a što TI možeš učiniti?", reče Gic-Gic, podigavši nos i počevši opet plakati. "Ti si samo ptica!"

"Sasvim točno", reče papiga. "Ali ne zaboravi da, premda sam samo ptica, mogu GOVORITI POPUT ČOVJEKA! – A ja dobro poznajem ovaj narod."

I tako, te noći dok je mjesec sjajio kroz palme, a svi kraljevi ljudi spavali, papiga se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela do palače. Netko je bio razbio prozor ostave teniskom lopticom, pa se Polinezija uvukla kroz rupu u staklu.

Čula je kako kraljević Bumpo hrče u svojoj sobi na kraju palače. Onda se na prstima prišuljala uza stepenice do kraljeve sobe. Otvorila je pažljivo vrata i provirila unutra.

Kraljica je te noći bila na plesu kod svoje rođakinje, ali kralj je bio u krevetu i čvrsto spavao.

Polinezija se ušulja, vrlo tiho, i zavuče se pod krevet.

Potom zakašlje – baš onako kako doktor Dolittle običava kašljati. Polinezija je mogla oponašati bilo koga.

Kralj otvori oči i pospano reče: "Jesi li to ti Ermintrude?" (Pomislio da se to kraljica vratila s plesa.)

Papiga onda opet zakašlje – glasno, poput čovjeka. A kralj sjedne, posve budan, i reče: "Tko je to?"

"Ja sam, doktor Dolittle", reče papiga – baš onako kako bi doktor Dolittle to rekao.

Što radiš u mojoj sobi?", poviče kralj. "Kako se usuđuješ izaći iz zatvora! Gdje si? – Ne vidim te!"

Ali papiga se samo nasmije – dugim, dubokim i veselim smijehom, poput doktora.

"Prestani se smijati i odmah dođi ovamo, da te vidim", reče kralj.

"Glupi kralju!", odgovori Polinezija. "Zar si zaboravio da razgovaraš s doktorom Johnom Dolittleom – najčudesnijim čovjekom na zemlji? Naravno da me ne možeš vidjeti. Učinio sam se nevidljivim. Ništa tu ne mogu napraviti. Sada slušaj: večeras sam te došao upozoriti. Ako meni i mojim životinjama ne dopustiš da prođemo kroz tvoje kraljevstvo, učinit ću da se i ti i svi tvoji ljudi razbolite poput majmuna. Jer ja mogu ozdraviti ljude, ali ih mogu i razboljeti – samo ako podignem mali prst! Pošalji svoje vojnike da smjesta otvore vrata tamnice, ili ćeš dobiti ospice prije nego što se jutarnje sunce pojavi iznad brda zemlje Jolliginki!"

"Tko je to?"

Kralj tada počne drhtati i jako se uplaši.

"Doktore", vikne, "bit će kako ti kažeš! Nemoj podignuti svoj mali prst, molim te!" I on iskoči iz kreveta i otrči vojnicima reći da otvore vrata zatvora.

Čim je otišao, Polinezija otpuže dolje i izađe iz palače kroz prozor ostave.

Ali kraljica, koja si je upravo otključavala stražnja vrata, vidje papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. A kada se kralj vratio u krevet, reče mu što je vidjela.

Kralj je tada shvatio da je nasamaren i bio je strahovito ljut. Odmah je odjurio do zatvora.

Ali bilo je prekasno. Vrata su stajala otvorena. Tamnica je bila prazna. Doktor i sve njegove životinje su već otišli.
SEDMO POGLAVLJE MAJMUNSKI MOSTh, kraljica Ermintrude nije nikada u svome životu vidjela svog muža tako bijesnoga kakav je bio te noći. Od bijesa je škripao zubima. Sve je nazivao glupanima. Bacio je svoju četkicu za zube na dvorsku mačku. Trčao je naokolo u svojoj noćnoj košulji i probudio cijelu svoju vojsku, te ih poslao u džunglu da uhvate doktora. Potom je natjerao i sve svoje sluge da krenu u potragu – svoje kuhare i svoje vrtlare i svoga brijača i učitelja kraljevića Bumpa – čak je i kraljicu, koja je bila umorna od plesa u tijesnim cipelama, potjerao da pomogne vojnicima u potrazi.

Cijelo to vrijeme doktor i njegove životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna što su brže mogli.

Gic-Gic se sa svojim kratkim nogama ubrzo umorio, pa ga je doktor morao nositi – što je prilično otežavalo situaciju jer su sa sobom također imali i kovčeg i torbu.

Kralj Jolliginkija je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor bio u nepoznatoj zemlji i nije znao put. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze kroz džunglu – bolje čak i od kraljevih ljudi. I on je odveo doktora i njegove ljubimce sve do najgušćeg dijela šume – mjesta gdje ni jedan čovjek nikada ranije nije kročio – i sakrio ih u veliko šuplje stablo između visokih stijena.

"Bolje da ovdje pričekamo", reče Či-Či, "dok se vojnici ne vrate natrag u krevet. Tada možemo nastaviti prema Zemlji majmuna."

Tamo su ostali cijelu noć.

Često su mogli čuti kako ih kraljevi ljudi traže i razgovaraju u okolnoj džungli. Ali bili su sigurni, jer nitko osim Či-Čija nije znao za to skrovište – čak ni drugi majmuni.

Napokon, kada se kroz debelo lišće počelo pokazivati dnevno svjetlo, čuli su kako kraljica Ermintrude govori vrlo umornim glasom da više nema smisla tražiti – da bi se trebali vratiti i malo naspavati.

Čim su svi vojnici otišli kućama, Či-Či je doktora i životinje izveo iz skrovišta, te su se zaputili prema Zemlji majmuna.

Put do tamo bio je jako dug, a oni su se često umarali – osobito Gic-Gic. No kada bi on počeo plakati, dali bi mu kokosovog mlijeka, koje mu se jako sviđalo.

Uvijek su imali dovoljno hrane i pića, jer su Či-Či i Polinezija poznavali sve različite vrste voća i povrća koje rastu u džungli, i znali su gdje ih se može naći – poput datula i smokvi i kikirikija i đumbira i slatkog krumpira. Limunadu su pravili od soka divljih naranči, zaslađenih medom kojega su uzimali iz pčelinjih gnijezda u šupljim stablima. Što god da je netko zatražio, činilo se da Či-Či i Polinezija mogu to nabaviti – to ili nešto slično. Čak su jednoga dana doktoru nabavili i nešto duhana, kada je potrošio sve što je sa sobom donio, a htio je pušiti.

Noću su spavali u šatorima napravljenim od palminog lišća, na debelim, mekanim krevetima od suhe trave. A nakon nekog vremena naviknuli su se dugo hodati i nisu se više toliko umarali, nego su jako uživali u putovanju.

Ali uvijek bi im bilo drago kada bi pala noć, pa bi stali da se odmore. Doktor bi tada zapalio vatru od suhih grančica i nakon što bi pojeli večeru, sjeli bi oko nje u krug i slušali kako Polinezija pjeva pjesme o moru ili kako Či-Či priča priče o džungli.

A mnoge su priče koje je Či-Či pripovijedao bile jako zanimljive. Jer iako majmuni nisu imali svoje povijesne knjige prije nego što ih je za njih napisao doktor Dolittle, pamtili su sve što se dogodilo tako što su pričali priče svojoj djeci. A Či-Či je pripovijedao o mnogim stvarima o kojima mu je pričala njegova baka – priče iz davnih, davnih davnina, prije Noe i potopa – o danima kada su se ljudi odijevali u medvjeđe kože i živjeli u rupama u stijenama i jeli svoju ovčetinu sirovu, jer još nisu znali što je to kuhanje – jer nikada nisu vidjeli vatru. I pričao im je o velikim mamutima i gušterima dugačkim poput vlaka, koji su lutali planinama u ta vremena, grickajući lišće s krošnji stabala. I često bi se toliko zadubili u slušanje da bi, kada bi on završio priču, ustanovili da se vatra ugasila, pa su morali odjuriti sakupiti još grančica i ponovno je zapaliti.

Kada se kraljeva vojska vratila i rekla kralju da nisu uspjeli pronaći doktora, kralj ih je opet poslao i rekao im da moraju ostati u džungli dokle god ga ne uhvate. I tako su ih, cijelo to vrijeme dok su doktor i njegove životinje hodali prema Zemlji majmuna misleći da su sigurni, kraljevi ljudi i dalje pratili. Da je Či-Či to znao, vjerojatno bi ih opet negdje sakrio. Ali, nije znao.

Jednoga se dana Či-Či popeo na visoku stijenu i pogledao preko krošnji stabala. A kada se spustio, rekao je da su sada već sasvim blizu Zemlje majmuna i da bi trebali uskoro tamo stići.

I naravno, iste te večeri vidjeli su Či-Čijevog rođaka i cijelu gomilu drugih majmuna, koji se još nisu bili razboljeli, kako sjede na stablima uz rub močvare, tražeći ih i čekajući. A kada su vidjeli da je slavni doktor zaista stigao, ti su majmuni počeli raditi takvu ogromnu buku, kličući i ljuljajući lišće i njišući grane kako bi ih pozdravili.

Htjeli su nositi doktorovu torbu i kovčeg i sve što je sa sobom imao – a jedan od većih majmuna čak je nosio i Gic-Gica, koji se opet bio umorio. Potom su dvojica među njima pohitala naprijed kako bi bolesnim majmunima rekli da je veliki doktor napokon došao.

Ali, kraljevi ljudi koji su ih još uvijek slijedili čuli su tu buku koju su vičući stvarali majmuni, pa su konačno doznali gdje je doktor, te ga pohitali uhvatiti.

Veliki majmun koji je nosio Gic-Gica išao je za ostalima polako, te je vidio zapovjednika vojske kako se šunja između drveća. Onda je požurio za doktorom i rekao mu da bježi.

Potom su svi potrčali brže nego ikada u životu. Kraljevi ljudi koji su ih slijedili također su počeli trčati, a zapovjednik je trčao žešće od svih.

Doktor se tada spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato, a zapovjednik je bio siguran da će ga ovaj put uhvatiti.

Ali zapovjednik je imao vrlo duge uši – iako je njegova kosa bila jako kratka. I tako je, kada se bacio naprijed ne bi li ščepao doktora, jedno njegovo uho zapelo za stablo, a ostatak vojske se morao zaustaviti da mu pomogne.

... kličući i ljuljajući lišće i njišući grane kako bi ih pozdravili.

Do tada se doktor već uspio pridići, pa su nastavili dalje, trčeći i trčeći. A Či-Či je povikao:

"Uspjet ćemo! Više nije daleko!"

Ali prije nego što su mogli ući u Zemlju majmuna, došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. To je bio kraj kraljevstva Jolliginki, a Zemlja majmuna nalazila se s druge strane – preko rijeke.

Pas Đip pogleda dolje preko ruba strme, strme provalije i reče:

"Bože! Kako ćemo uopće preći preko?"

"O, dragi Bože", reče Gic-Gic. "Kraljevi ljudi su već sasvim blizu – pogledaj ih! Bojim se da će nas opet vratiti u zatvor." I počeo je jecati.

Ali veliki majmun spusti praščića na zemlju i poviče drugim majmunima:

"Momci – most! Brzo! – Napravite most! Imamo samo minutu da ga napravimo. Oslobodili su zapovjednika i on juri poput jelena. Življe! Most! Most!"

Doktor se počne pitati od čega će oni to napraviti most, te se osvrne uokolo da vidi imaju li možda nekakve daske negdje skrivene.

Ali kada je pogledao natrag prema litici, tamo je, viseći preko rijeke, već bio spreman njihov most – napravljen od živih majmuna! Jer dok im je okrenuo leđa, majmuni su – brzinom munje – od sebe samih napravili most, držeći se međusobno za ruke i noge.

I veliki majmun vikne doktoru: "Hodajte preko!" Hodajte preko – svi – brzo!"

Gic-Gic se malo uplašio hodajući po tako uskom mostu na takvoj vrtoglavoj visini iznad rijeke. Ali je prešao u redu, a za njim i svi ostali.

John Dolittle je trebao preći zadnji. I baš kada je skoro stigao do druge strane, kraljevi su ljudi dojurili do ruba litice.

Onda su mahali šakama i bijesno vikali. Jer vidjeli su da su zakasnili. Doktor i sve njegove životinje bili su sigurni u Zemlji majmuna, a most se povukao na drugu stranu.

Či-Či se tada okrene prema doktoru i reče:

"Mnogi veliki istraživači i sjedobradi prirodoslovci proveli su tjedne i tjedne skriveni u džungli čekajući da vide kako majmuni izvode ovaj trik. Ali mi nikad nismo dopustili bijelom čovjeku da to vidi. Ti si prvi koji je vidio slavni 'Majmunski most'."

A doktor se osjećao jako zadovoljnim.

John Dolittle je trebao preći zadnji.

DEVETO POGLAVLJE VIJEĆE MAJMUNA i-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi. John Dolittle tada reče majmunu da se sada mora vratiti u Puddleby.

Ovime su svi bili jako iznenađeni, jer su mislili da će s njima ostati zauvijek. I te su se večeri svi majmuni okupili u džungli kako bi o tome raspravili.

Onda se Veliki Gorila
digne i reče...

Poglavica Čimpanza ustane i reče:

"Zašto taj dobri čovjek odlazi? Nije sretan ovdje s nama?"

Ali nitko mu na to nije znao odgovoriti.

Onda se Veliki Gorila digne i reče:

"Mislim da bi smo svi zajedno trebali otići k njemu i zamoliti ga da ostane. Možda, ako mu napravimo novu kuću i veći krevet, te mu obećamo mnogo majmuna-slugu koji će za njega raditi i život mu učiniti ugodnim – možda tada neće htjeti otići."

Tada ustane Či-Či, a svi drugi počeše šaptati: "Ššš! Gledaj! Či-Či, veliki putnik, želi govoriti!"

A Či-Či reče ostalim majmunima:

"Prijatelji moji, bojim se da nema koristi tražiti od doktora da ostane. On je dužan dosta novca u Puddlebyju i kaže da se mora vratiti i platiti dug."

A majmuni ga upitaju: "Što je to NOVAC?"

Či-Či im tada ispriča da u zemlji bijelih ljudi ništa ne možeš dobiti bez novca. Ništa ne možeš niti ČINITI bez novca – odnosno, život bez novca je gotovo nemoguć.

Neki od njih upitaju: "Što, zar ne možeš čak niti jesti i piti bez plaćanja?"

A Či-Či niječno odmahne glavom. I onda im ispriča da je čak i on, dok je bio sa sviračem vergla, morao djecu prositi novac.

Poglavica Čimpanza se okrene Starješini Orangutanu i reče: "Rođače, ljudi zasigurno jesu čudna stvorenja! Tko bi živio u takvoj zemlji? Milostivi moj bože, kako jadno!"

Či-Či tada reče:

"Kada smo krenuli k vama, nismo imali ni brod s kojim bismo prešli more ni novca da kupimo hranu za putovanje. Tada nam je jedan čovjek posudio nešto biškota, a mi smo mu obećali platiti kad se vratimo. I posudili smo brod od jednog mornara, ali se razbio o stijene kada smo stigli do obala Afrike. Doktor sada kaže da se mora vratiti i nabaviti tom mornaru drugi brod – jer je čovjek siromašan, a brod je bio sve što je imao."

Majmuni su se na neko vrijeme utišali, sjedeći i dalje mirno na tlu i naporno razmišljajući.

Na koncu Najveći Pavijan ustane i reče:

"Mislim da ne bismo smjeli pustiti tog dobrog čovjeka da ode iz naše zemlje a da mu ne damo neki lijepi poklon kojega će sa sobom ponijeti, tako da zna da smo mu zahvalni za sve što je za nas učinio."

A jedan mali, sitni crveni majmun, koji je sjedio na stablu iznad njih, poviče prema dolje:

"I ja to mislim!"

I onda su svi počeli klicati, stvarajući veliku buku: "Da, da! Dajmo mu najljepši poklon kojega je bijeli čovjek ikada dobio!"

Sada su počeli razmišljati i jedan drugoga zapitkivati što bi bila najbolja stvar koju mu mogu dati. I jedan reče: "Pedeset vreća kokosa!" A drugi: "Sto grozdova banana! – Barem neće morati kupovati voće u 'Zemlji gdje se plaća za hranu'!"

Ali Či-Či im reče da bi sve takve stvari bilo teško nositi toliko daleko i da bi istrunule prije nego što bi pojeli i polovicu.

"Ako ga želite usrećiti", reče on, "darujte mu neku životinju. Budite sigurni da će mu to biti drago. Dajte mu neku rijetku životinju kakve nema u menažerijama."

A majmuni ga upitaju: "Što su to MENAŽERIJE?"

Či-Či im je tada objasnio da su menažerije ili zoološki vrtovi mjesta u zemlji bijelog čovjeka gdje se životinje drže u kavezima kako bi ljudi mogli doći i vidjeti ih. A majmuni su bili toliko šokirani da su rekli jedan drugome:

"Ti ljudi su poput nerazumnih mladunaca – glupi i naivni. Ššš! On hoće reći: zatvor!"

Onda su upitali Či-Čija koju bi to rijetku životinju trebali dati doktoru – neku koju bijeli čovjek nikada ranije nije vidio. Načelnik Surlaš upita:

"Imaju li tamo iguanu?"

Ali Či-Či reče: "Da, ima jedna u londonskom zoološkom vrtu."

A drugi upita: "Imaju li okapija?"

Ali Či-Či reče: "Da. U Belgiji, gdje me je moj verglaš kupio prije pet godina, imaju jednog okapija u velikom gradu koji se zove Antwerpen."

A treći upita: "Imaju li gurnime-povuciga?"

Či-Či tada reče: "Ne. Nijedan bijeli čovjek nije nikada vidio gurnime-povuciga. Dajmo mu to!"

DESETO POGLAVLJE NAJRIEĐA OD SVIH ŽIVOTINJAosve sigurno, gurnime-povuciga su danas izumrli. To znači da ih sada više nema. Ali nekoć davno, dok je doktor Dolittle još bio živ, nekoliko ih je još živjelo u najdubljim džunglama Afrike, a čak su i onda bili jako, jako rijetki. Nisu imali repa, nego po jednu glavu na svakom kraju tijela i oštre rogove na svakoj od glava. Bili su jako plahi i strašno ih je teško bilo uloviti. Crni ljudi životinje najčešće love tako da im se prišuljaju iza leđa dok one ne gledaju. Ali to ne možeš napraviti s gurnime-povuciga – jer bez obzira s koje strane mu se približiš, on te uvijek vidi. I zato nikad nisu uhvaćeni i nikad ih se nije moglo vidjeti u zoološkim vrtovima. Iako su mnogi od najvećih lovaca i najpametnijih vlasnika zooloških vrtova potrošili godine i godine tražeći gurnime-povuciga po džunglama po svakakvome vremenu, ni jedan nikada nije uhvaćen. Čak i tada, prije mnogo godina, bila je to jedina životinja na svijetu s dvije glave.

I majmuni su krenuli u lov na tu životinju po šumi. Nakon što su prešli podosta milja, jedan od njih pronađe neobične otiske stopa uz obalu neke rijeke, i oni su znali da jedan gurnime-povuciga mora biti jako blizu tog mjesta.

Potom su krenuli uz riječnu obalu i nakon nekog vremena vidjeli jedno mjesto gdje je trava bila visoka i gusta, pa su pretpostavili da je on tu.

Svi su se uhvatili za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga je čuo kako dolaze i pokušao je svim silama probiti majmunski obruč. Ali nije mogao. Kada je vidio da nema smisla pokušavati pobjeći, sjeo je i čekao da vidi što žele.

Pitali su ga hoće li otići s doktorom Dolittleom i biti izložen u zemlji bijelog čovjeka.

Ali on je odmahnuo objema glavama i rekao: "Naravno da ne!"

Objasnili su mu da ga neće zatvoriti u kavez nego će se o njemu pažljivo brinuti. Rekli su mu i da je doktor vrlo dobar čovjek, ali da nema novca, a da će ljudi platiti da vide dvoglavu životinju pa će se doktor obogatiti i moći platiti za brod kojega je posudio da bi došao u Afriku.

Ali on odgovori: "Ne! Znate koliko sam ja plah – mrzim da me se gleda." I umalo počne plakati.

I onda su ga tri dana pokušavali nagovoriti.

A na kraju trećeg dana on reče da će poći s njima i najprije vidjeti kakav je čovjek taj doktor.

I tako su se majmuni vratili s gurnime-povuciga. A kada su stigli do mjesta na kojemu se nalazila doktorova mala kuća od trave, pokucali su na vrata.

Patka, koja je upravo pakirala kovčeg, reče: "Naprijed!"

A Či-Či ponosno uvede životinju i pokaže je doktoru.

"Što je zaboga to?", upita John Dolittle zureći u neobično stvorenje.

"Bog nas sačuvao!", poviče patka. "Kako se ove dvije glave dogovaraju?"

"Meni se čini da ni jedna nema nimalo pameti", reče pas Đip.

"Ovo je, doktore", reče Či-Či, "gurnime-povuciga, najrjeđa životinja afričke džungle, jedina dvoglava zvijer na svijetu! Odvedi ga sa sobom kući i obogatit ćeš se! Ljudi će plaćati da ga vide."

"Bog nas sačuvao!", poviče patka. "Kako se ove dvije glave dogovaraju?"

"Ali ja ne želim novac", reče doktor

"Da, želiš", reče patka Dab-Dab. "Zar si zaboravio kako smo morali navlačiti i potezati da bismo platili račune mesaru u Puddlebyju? A kako ćeš mornaru kupiti novi brod o kojemu si govorio – ako ne budemo imali novca da ga platimo?"

"Mislio sam mu napraviti brod", reče doktor.

"O, budi razuman!", poviče Dab-Dab. "Gdje ćeš nabaviti drvo i čavle s kojima ćeš ga napraviti? – A osim toga, od čega ćemo živjeti? Bit ćemo siromašniji nego ikada kada se vratimo. Či-Či je potpuno u pravu: povedi ovo smiješno stvorenje sa sobom, hajde!"

"Pa, možda ima smisla to što govoriš", promrmlja doktor. "Sigurno će biti lijepi novi kućni ljubimac. Ali želi li... hm – kako se zove? – zaista otići u drugu zemlju?"

"Da, ići ću", reče gurnime-povuciga, koji je odmah vidio, po doktorovom licu, da je on čovjek kojemu se može vjerovati. "Bio si tako dobar prema ovdašnjim životinjama – a majmuni mi kažu da sam ja jedini koji odgovara. Ali moraš mi obećati da ćeš me, ako mi se ne svidi u zemlji bijelog čovjeka, vratiti natrag."

"Da, naravno – sigurno, sigurno", reče doktor. "Oprosti, ali sigurno si u srodstvu s porodicom jelena, zar ne?"

"Da", reče gurnime-povuciga, "s abesinskim gazelama, a i s azijskim divokozama, s majčine strane. Pra-pradjed mog oca bio je zadnji jednorog."

"Jako zanimljivo!", promrmlja doktor i izvadi jednu knjigu iz kovčega kojega je Dab-Dab pakirao, te počne prevrtati stranice. "Da vidimo kaže li Buffon što o tome – "

"Primijetila sam", reče patka, "da govoriš samo s jednima od svojih usta. Može li i druga glava govoriti?"

"O, da", reče gurnime-povuciga. "Ali druga usta mi služe za jedenje – uglavnom. Tako mogu razgovarati dok jedem a da nisam nepristojan. Naš je narod uvijek bio jako pristojan."

Kada je pakiranje bilo gotovo i kada je sve bilo spremno za polazak, majmuni su priredili veliku zabavu za doktora, na koju su došle sve životinje iz džungle. Imali su ananasa i manga i meda i svih mogućih finih stvari za jelo i piće.

Kada su se svi najeli, doktor ustane i reče:

"Prijatelji moji, ja nisam baš vješt u držanju dugih govora nakon jela, kao neki ljudi, a upravo sam se najeo mnogo voća i meda. Ali želim vam reći da sam jako tužan što napuštam vašu lijepu zemlju. Budući da imam mnogo toga za obaviti u zemlji bijelog čovjeka, moram ići. Kada odem, upamtite da nikada ne smijete dopustiti da vam mušice slijeću na hranu prije nego što je pojedete, i ne spavajte na zemlji kada dolaze kiše. Ja – hm, hm – nadam se da ćete svi sretno živjeti!"

Kada je doktor završio govor i sjeo, svi su majmuni dugo pljeskali rukama i jedan drugome govorili: "Neka se u našem narodu dugo pamti da je on sjedio i jeo s nama, ovdje pod stablima. Jer on je sigurno najveći od svih ljudi!"

A Veliki Gorila, koji je u svojim dlakavim rukama imao snagu poput sedam konja, dovuče jednu veliku stijenu do vrha stola i reče:

"Ovaj kamen će za vječna vremena označavati to mjesto."

I sve do danas, u srcu džungle, kamen i dalje tamo stoji. A majke majmunice, kada prolaze šumom sa svojom obitelji, još uvijek pokazuju na njega iz grana i šapću svojoj djeci: "Ššš! Ono tamo je – gledajte – mjesto gdje je dobri bijeli čovjek sjedio i s nama jeo u godini velike bolesti!"

A potom, kada je zabava završila, doktor i njegovi ljubimci krenuše na put prema obali. Svi su majmuni išli s njim sve do ruba svoje zemlje, noseći njegov kovčeg i torbe, kako bi ga ispratili.
JEDANAESTO POGLAVLJE CRNI KRALJEVIĆrzo su stigli do obale rijeke, pa su zastali da se oproste.

To je potrajalo, jer su sve te tisuće majmuna željele Johnu Dolittleu stisnuti ruku.

Potom, kad su doktor i njegovi ljubimci nastavili put sami, Polinezija reče:

"Moramo lagano gaziti i tiho govoriti dok prolazimo kroz zemlju Jolliginki. Ako nas kralj čuje, poslat će svoje vojnike da nas opet uhvate, jer sam sigurna da je još uvijek jako ljut zbog varke koju sam napravila."

"Ja se pitam", reče doktor, "gdje ćemo nabaviti novi brod s kojim ćemo se vratiti kući... Pa dobro, možda ćemo na plaži naći neki brod kojega nitko ne koristi. 'Prvo skoči a onda reci hop!'."

Jednoga dana, dok su prolazili kroz jedan vrlo gusti dio šume, Či-Či ode naprijed kako bi potražio kokosove orahe. A dok ga nije bilo, budući da nisu toliko dobro poznavali staze u džungli, doktor i ostale životinje su se izgubili u dubokoj šumi. Lutali su okolo-naokolo, ali nisu mogli naći put prema obali.

Či-Či se, kada ih nije nigdje mogao pronaći, jako uzruja. Penjao se na visoka stabla i gledao s najviših grana pokušavajući vidjeti doktorov visoki šešir, mahao je i vikao, zvao je sve životinje po imenu. Ali bez uspjeha. Činilo se da su posve nestali.

A oni su se zaista bili posve izgubili. Odlutali su daleko od staze, a džungla je bila tako gusta, s grmljem i biljkama penjačicama i lozom, da su se ponekad jedva mogli micati, a doktor je morao izvaditi svoj džepni nož kako bi mogao krčiti put. Nabasali su na vlažna, močvarna područja, posve su se zapetljali u gusti i debeli slak, izgrebali su se na trnje, a dva su puta skoro izgubili torbu s lijekovima u šipražju koje raste po tlu. Činilo se da njihovim nevoljama nema kraja, jer nikako nisu uspijevali ponovno pronaći stazu.

Napokon, nakon što su se tako potucali mnogo dana, nakon što su pokidali odjeću, a lica posve izblatnjavili, pogreškom su dolutali su do kraljevog vrta. Kraljevi ljudi su odmah istrčali i uhvatili ih.

Ali Polinezija je odletjela na stablo u vrtu, a da je nitko nije vidio, i sakrila se. Doktora i ostale su odveli pred kralja.

"Ha, ha!", vikne kralj. "Opet ste uhvaćeni! Ovaj put nećete pobjeći. Vodite ih sve natrag u zatvor i na vrata stavite dva lokota. Ovaj će bijeli čovjek ostatak svog života ribati moj kuhinjski pod!"

I tako su doktora i njegove ljubimce odveli natrag u zatvor i zaključali ih. A doktoru su rekli da sutra ujutro mora početi ribati kuhinjski pod.

Svi su bili jako nesretni.

"Ovo je strašna muka", reče doktor. "Zbilja se moram vratiti u Puddleby. Onaj siroti mornar će misliti da sam ukrao njegov brod, ako se uskoro ne vratim kući... Pitam se jesu li ove šarke na vratima labave..."

Ali vrata su bila jako čvrsta i čvrsto zaključana. Činilo se da se nikako ne može izaći. Gic-Gic je tada opet počeo plakati.

Sve to vrijeme Polinezija je i dalje sjedila na stablu u vrtu palače. Šutjela je i treptala očima.

To je za Polineziju uvijek bio jako loš znak. Kad god ništa nije govorila i kad je treptala očima, to je značilo da je zbog nečega u nekakvoj nevolji i da razmišlja kako da stvari dovede u red. Ali onaj tko bi Polineziji ili njezinim prijateljima stvarao nevolje skoro bi uvijek kasnije zbog toga požalio.

U tom času je ugledala Či-Čija kako skače s grane na granu, još uvijek u potrazi za doktorom. Kada je Či-Či ugledao nju, došao je na njezino stablo i pitao je što se s njima dogodilo.

"Doktora i sve životinje uhvatili su kraljevi ljudi i ponovno ih zatvorili", šapne Polinezija. "Izgubili smo se u džungli i dolutali smo pogreškom do vrta palače."

"Ali zar ih ti nisi mogla voditi?", upita Či-Či, te počne grditi papigu što je dopustila da se izgube dok je on tražio kokosove orahe.

"Za sve je kriva ona glupa svinja", reče Polinezija. "Stalno je silazio sa staze tražeći korijene đumbira. A ja sam bila zauzeta loveći ga i vraćajući ga, pa sam skrenula lijevo umjesto desno kada smo stigli do močvare. – Ššš! – Gledaj! Kraljević Bumpo dolazi u vrt! Ne smije nas vidjeti. – Ne miči se, što god bilo!"

A tamo je, zasigurno, bio kraljević Bumpo, kraljev sin, koji je otvarao vrtna vrata. Pod rukom je nosio knjigu bajki. Šetao je po šljunčanoj stazi, pjevušeći neku tužnu pjesmicu, dok nije stigao do kamene klupe točno ispod stabla na kojemu su se skrivali papiga i majmun. Onda je legao na klupu i počeo sam sebi čitati bajke.

Či-Či i Polinezija su ga gledali, tiho i bez micanja.

Nakon nekog vremena kraljev sin odloži knjigu i uzdahne umornim uzdahom.

"Da sam barem BIJELI kraljević!", reče on sa sanjivim, dalekim pogledom u očima.

Papiga tada, govoreći tankim, visokim glasom poput djevojčice, glasno reče:

"Bumpo, netko te možda može pretvoriti u bijelog princa!"

Kraljev sin ustane sa stolice i pogleda naokolo.

"Što ja to čujem?", poviče. "Učinilo mi se da je slatka glazba vilinskog srebrenog glasa zazvonila s ove sjenice! Čudno!"

"Vrijedni kraljeviću", reče Polinezija, stojeći jako mirno kako je Bumpo ne bi vidio, "rekao si krilate riječi istine! Jer to sam ja, Tripsitinka, kraljica vila, koja ti govorim. Krijem se u ružinom pupoljku."

"O, reci mi, kraljice vila", poviče Bumpo stisnuvši veselo ruke, "tko me to može pobijeliti?"

"U zatvoru tvog oca", reče papiga, "leži slavni čarobnjak, John Dolittle po imenu. Mnogo on zna o liječništvu i čaroliji i mnoga je čudesna djela izveo. Ali tvoj ga kraljevski otac pušta da čami u zatvoru kroz duge i dosadne sate. Idi k njemu, hrabri Bumpo, potajno, kada sunce zađe, i pazi – postat ćeš najbjelji kraljević koji je ikada osvojio neku ljepoticu! Dosta sam govorila! Moram sada ići natrag u vilinsku zemlju. Zbogom!"

"Zbogom!", poviče kraljević. "Tisuću puta hvala, dobra Tripsitinka!"

Pa sjedne ponovno na klupu sa smiješkom na licu, čekajući da sunce zađe.

... i počeo sam sebi čitati bajke
DVANAJSTO POGLAVLJE LJEČNIŠTVO I ČAROLIJArlo, vrlo tiho, pazeći da je nitko ne vidi, Polinezija se tada iskrala sa stabla i odletjela do zatvora.

Vidjela je kako Gic-Gic proviruje njuškom kroz rešetke na prozoru, pokušavajući onjušiti miris kuhanja koji je dolazio iz kuhinje u palači. Rekla je praščiću da na prozor pozove doktora, jer mora s njim razgovarati. I Gic-Gic ode i probudi doktora, koji je upravo drijemao.

"Slušaj", šapne papiga kada se na prozoru pojavilo Dolittleovo lice. "Kraljević Bumpo će noćas doći ovamo da te vidi. A ti moraš pronaći neki način da ga pobijeliš. Ali neka ti prvo obeća da će otvoriti vrata i pronaći ti brod kojim možeš preploviti more."

"To je jako dobro", reče doktor. "Ali nije baš tako jednostavno pretvoriti crnog čovjeka u bijelog. Ti kao da pričaš o haljini koju treba obojiti. Nije to tako jednostavno. 'Kada leopard izgubi točke, ili Etiopljanin promijeni boju kože', znaš kako se kaže?"

"Ništa o tome ne znam", reče Polinezija nestrpljivo. "Ali ovoga čovjeka MORAŠ pobijeliti. Smisli neki način – dobro razmisli. Imaš mnogo lijekova u torbi. On će za tebe učiniti sve ako mu promijeniš boju kože. To ti je jedini način da izađeš iz zatvora."

"Pa, pretpostavljam da bi to MOGLO biti moguće", reče doktor. "Da vidim – ", pa ode do svoje torbe s lijekovima, mrmljajući nešto o "djelovanju slobodnog klora na životinjski pigment – možda cinkova mast kao privremena mjera, gusto namazana – "

I te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor, te mu reče:

"Bijeli čovječe, ja sam nesretni princ. Prije mnogo godina tražio sam Uspavanu ljepoticu, o kojoj sam čitao u knjizi. I nakon što sam dugo vremena putovao po svijetu, napokon sam je našao i nježno poljubio kako bi je probudio – onako kako je pisalo u knjizi. A ona se zbilja probudila. Ali kada je ugledala moje lice, povikala je: 'O, pa on je crn!' I pobjegla je i nije se htjela za mene udati – nego je otišla opet spavati negdje drugdje. I tako sam se vratio, ispunjen tugom, u kraljevstvo svoga oca. Čujem sada da si ti veliki čarobnjak i da imaš mnogo moćnih napitaka. Pa sam došao k tebi potražiti pomoć. Ako me pobijeliš, tako da se mogu vratiti Uspavanoj ljepotici, dat ću ti pola svoga kraljevstva i što god još budeš tražio."

"Kraljeviću Bumpo", reče doktor, gledajući zamišljeno bočice u svojoj torbi, "a ako ti samo kosu obojim u lijepu svijetlu boju – hoće li to biti dovoljno da se usrećiš?"

"Ne", reče Bumpo. "Ništa me drugo ne može zadovoljiti. Moram postati bijeli kraljević."

"Znaš da nije lako promijeniti boju jednog kraljevića", reče doktor. "To je jedna od najtežih zadaća svakom čarobnjaku. Želiš samo da ti pobijelim lice, zar ne?"

"Da, to bi bilo sve", reče Bumpo. "Zato što ću nositi sjajni oklop i čelične rukavice, kao i svi drugi bijeli kraljevići, i jahat ću konja."

"Mora li tvoje lice biti posvuda bijelo?", upita doktor.

"Da, posvuda", reče Bumpo, "a htio bih i da mi oči budu plave, ali pretpostavljam da bi to bilo jako teško postići?"

"Da, bilo bi", reče doktor brzo. "Pa, učinit ću za tebe što mogu. No, morat ćeš biti jako strpljiv – znaš da s nekim lijekovima nikad ne možeš biti posve siguran. Možda ću morati pokušati dva ili tri puta. Ti imaš čvrstu kožu – zar ne? Da, to je u redu. Dođi sada ovamo na svjetlo – o, ali prije nego što išta napravim, moraš prvo otići do plaže i pripremiti jedan brod, s dovoljno hrane, kojim ću preploviti more. Nikome o ovome nemoj reći ni riječi. A kada napravim to što od mene tražiš, moraš mene i sve moje životinje pustiti iz zatvora. Obećaj – zakuni se krunom Jolliginkija!"

I kraljević dade obećanje i ode na obalu pripremiti brod.

Kada se vratio i rekao da je sve spremno, doktor reče patki Dab-Dab da donese zdjelu. Onda je u zdjeli pomiješao mnogo lijekova i rekao Bumpu da u nju umoči svoje lice.

Princ se nagne i stavi svoje lice u zdjelu – sve do ušiju.

Držao je lice unutra duže vrijeme – toliko dugo da se činilo da se doktor strašno uplašio i uznemirio, jer je stajao malo na jednoj pa malo na drugoj nozi, gledajući bočice koje je koristio za tu smjesu i opet i opet čitajući natpise na njima. Zatvorska ćelija se ispunila jakim mirisom, nalik mirisu crnog papra koji gori.

Napokon kraljević podigne lice iz zdjele, snažno dišući. A sve životinje vrisnuše u čudu.

Jer kraljevićevo je lice postalo bijelo kao snijeg, a njegove oči, koje su imale smeđu boju poput blata, postale su sivkaste!

Kada mu je John Dolittle dao ogledalce da se ogleda, on počne pjevati od sreće i plesati po zatvoru. Ali doktor ga upozori da ne stvara toliku buku, te mu, kada je u žurbi zatvorio svoju torbu s lijekovima, reče da otvori vrata zatvora.

Bumpo ga je molio da mu ostavi ogledalce, jer je to bilo jedino ogledalo u cijelom kraljevstvu Jolliginki, a on se htio cijeli dan gledati. Ali doktor mu reče da mu treba za brijanje.

Kraljević tada izvadi snop bakrenih ključeva iz džepa i otključa veliki dvostruki lokot. A doktor sa svim svojim životinjama otrči što je brže mogao do obale, dok se Bumpo naslonio na zid prazne tamnice, smijući se veselo za njima, a njegovo veliko lice je sjajilo poput ulaštene slonovače na mjesečini.

Kada su stigli do obale, vidjeli su Polineziju i Či-Čija kako ih čekaju na stijeni u blizini broda.

"Žao mi je zbog Bumpa", reče doktor. "Bojim se da lijek kojega sam koristio neće trajati. Vjerojatno će već sutra ujutro kada se probudi biti crn kao i prije – i baš zato mu nisam htio ostaviti ogledalo. Ali onda opet, MOŽDA i ostane bijel – ovu smjesu nikada ranije nisam koristio. Zaista, i ja sâm sam bio iznenađen kada sam vidio da lijek djeluje tako dobro. Ali morao sam nešto učiniti, zar ne? – Nisam valjda mogao čistiti kraljevu kuhinju cijeli svoj život. Kuhinja je tako prljava! – Vidio sam je kroz zatvorski prozor. – Dobro, dobro! – Jadni Bumpo!"

"O, sigurno će otkriti da smo se s njim samo našalili", reče papiga.

"Nisu nas imali razloga zatvoriti", reče Dab-Dab, ljutito mahnuvši repom. "Nismo im učinili ništa nažao. Neka mu i bude ako opet postane crn! Nadam se da će biti jako crn."

"Ali ON nije ni za što kriv", reče doktor. "Njegov otac kralj nas je zatvorio – nije to bila Bumpova pogreška... Pitam se bih li se morao vratiti i ispričati... – O, pa dobro, poslat ću mu bombona kada se vratim u Puddleby. A tko zna? – možda na koncu i ostane bijel."

"Uspavana ljepotica se nikada za njega neće udati, čak i ako ostane", reče Dab-Dab. "Izgledao je bolje onakav kakav je bio, po meni. Ali nikad neće biti ništa drugo nego ružan, bez obzira koje boje bio."

"Ipak, ima dobro srce", reče doktor, "romantično, naravno – ali dobro srce. Na koncu, kaže se: 'Ljepota se po djelima poznaje'."

"Ne vjerujem da je deran uopće pronašao Uspavanu ljepoticu", reče pas Đip. "Vjerojatno je poljubio neku debelu seljakovu ženu koja je drijemala pod nekom jabukom. Nju se ne može kriviti što se uplašila! Pitam se koga će ovaj put poljubiti. Blesava posla!"

Tada gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab, Đip i sova Tu-Tu odoše na brod s doktorom. Ali Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali, jer je Afrika bila njihov pravi dom, zemlja u kojoj su rođeni.

A kada je doktor stao na brod, pogledao je preko ograde more. I odmah se sjetio da ih nitko ne zna odvesti natrag do Puddlebyja.

Široko, široko more izgledalo je strašno veliko i samotno na mjesečini, pa se on počeo pitati hoće li se izgubiti kada iz vida izgube kopno.

Ali dok se još tako mislio, začuju oni čudan zvuk, visoko na nebu, kako dolazi iz tame. Sve životinje se prestanu opraštati i poslušaju.

Zvuk je postajao sve jači i deblji. Činilo se da im se približava – zvuk koji nalikuje na jesenski vjetar koji puše kroz lišće topole, ili na snažnu, snažnu kišu koja lupa po krovu.

A Đip, podigavši nos i ispravivši rep, reče:

"Ptice! – Milijuni ptica – koje brzo lete – to je to!"

Svi tada pogledaju prema gore. A tamo su mogli vidjeti kako preko mjeseca, poput velikog roja sitnih mrava, prolijeće tisuće i tisuće malih ptica. Uskoro se činilo da se njima ispunilo cijelo nebo, a i dalje ih je pristizalo još – još i još. Bilo ih je toliko da su prekrile cijeli mjesec, toliko da on više nije sijao, a more je postalo tamno i crno – baš kao kada olujni oblak prelazi preko sunca.

I sve se te silne ptice tada približe, klizeći iznad vode i kopna, a noćno nebo se očisti, pa je mjesec sjajio kao i prije. No, nisu se ni oglasile, ni kliktale, ni pjevale – nije bilo nikakvog zvuka osim tog snažnog šuštanja perja koje se sve više i više pojačavalo. Kada su počele slijetati na pijesak, na brodske konope – baš svugdje osim na stabla – doktor je mogao vidjeti da imaju plava krila i bijela prsa, i vrlo kratke noge prekrivene paperjem. Čim su sve pronašle mjesto, odjednom više nije bilo nikakve buke – sve je bilo tiho, sve je bilo mirno.

I u tihoj mjesečini John Dolittle reče:

"Nisam ni shvatio da smo u Africi bili toliko dugo. Kad stignemo kući već će skoro biti ljeto. Jer ovo se lastavice vraćaju. Lastavice, hvala vam što ste nas čekale! To je jako lijepo od vas. Sada se ne moramo bojati da ćemo se izgubiti na moru... Podignite sidro i razvijte jedra!"

Kada se brod počeo kretati po vodi, oni koji su ostali, Či-Či, Polinezija i krokodil, jako se rastuže. Jer nikad u životu nisu upoznali nikoga koga su toliko voljeli kao doktora Johna Dolittlea iz Puddlebyja na močvari.

I nakon što su mu još jednom i još jednom i još jednom rekli "Zbogom!", još su stajali tamo na stijenama, gorko plačući i mašući sve dok brod nije nestao iz vida.

... gorko plačući i mašući sve dok brod nije nestao iz vida.
TRINAESTO POGLAVLJE CRVENA JEDRA I PLAVA KRILA Sigurno ploveći prema kući, doktorov brod je morao proći pored Berberske obale. To je obala velike pustinje Sahare, divlje i pusto mjesto – sami pijesak i stijene. A tu su živjeli Berberski gusari.

Ti su gusari, zla sorta ljudi, sačekivali mornare koji bi na njihovim obalama doživjeli brodolom. A često bi također, kada bi vidjeli da prolazi neki brod, isplovili u svojim brzim jedrilicama i progonili ga. Kad bi na moru uhvatili neki brod poput ovoga, sve bi s njega pokrali, odveli bi ljude, a brod potopili i odjedrili natrag u svoju Berbersku zemlju pjevajući pjesme i osjećajući se ponosno zbog zlodjela koje su počinili. Potom bi natjerali ljude koje su uhvatili da kući pošalju pisma u kojima od svojih prijatelja traže novac. A ako im prijatelji ne bi poslali novac, gusari bi te ljude bacili u more.

I sada, jednog sunčanog dana, doktor i Dab-Dab su za vježbu šetali gore-dolje po palubi. Puhao je lijepi i svježi povjetarac i tjerao brod, a svi su bili sretni. Odjednom Dab-Dab ugleda jedra nekog drugog broda, dosta iza njih, na rubu mora. To je jedro bilo crveno.

"Ne sviđa mi se to jedro", reče Dab-Dab. "Imam osjećaj da to nije prijateljski brod. Bojim se da nam stižu nove nevolje."

Đip, koji je ležao i drijemao nedaleko od nje, počne režati i govoriti u snu.

"Njušim kako se peče govedina", promrmlja, "slabije pečena govedina – sa smeđim umakom."

"Bože milostivi!", poviče doktor. "Što je s tim psom? Zar on i NJUŠI u snu – osim što priča u snu?"

"Čini se da je tako", reče Dab-Dab. "Svi psi mogu njušiti u snu."

"Ali što on to njuši?", upita doktor. "Na našem se brodu ne peče govedina!"

"Ne", reče Dab-Dab. "Pečena govedina mora da je na onom tamo drugom brodu."

"Ali taj je brod udaljen deset milja", reče doktor. "Sigurno ne može njušiti tako daleko!"

"O, da, itekako može", reče Dab-Dab. "Pitaj ga!"

Đip tada, i dalje čvrsto spavajući, opet počne režati, a njegova se usta ljutito nakrive, pokazujući njegove čiste, bijele zube.

"Njušim zle ljude", zareži, "najgore ljude koje sam ikad nanjušio. Njušim nevolju. Njušim borbu – šest zlih protuha bori se s jednim hrabrim čovjekom. Želim mu pomoći. Vau-ooo-VAU!". Zalaje on glasno i probudi se s iznenađenim izrazom na licu.

"Vidiš!", poviče Dab-Dab. "Onaj brod se približio. Mogu se razaznati njegova tri jedra – sva su crvena. Tko god to bio, ide za nama... Pitam se tko je to!"

"To su zli mornari", reče Đip, "a njihov je brod vrlo brz. To moraju biti gusari iz Berberske zemlje."

"Dobro, moramo podignuti još jedara na našem brodu", reče doktor, "da možemo ići brže i pobjeći im. Otrči dolje, Đip, i donesi mi sva jedra koja nađeš!"

Pas pohita u potpalublje i dovuče sva jedra koja je uspio pronaći.

No i kada su sva ta jedra podigli na jarbol da bolje uhvate vjetar, brod im nije išao ni približno toliko brzo kao gusarski – koji im se približavao odostraga, sve bliže i bliže.

"Ovaj brod kojega nam je dao kraljević je loš", reče praščić Gic-Gic, "najsporiji kojega je mogao naći, mislim. Lakše bi dobio utrku jedreći u zdjeli juhe nego pobjegao od gusara u ovoj staroj olupini. Pogledajte kako su nam se približili! – Već se mogu vidjeti brkovi na licima ljudi – njih šest. Što ćemo sad?"

Doktor tada reče patki Dab-Dab da odleti i kaže lastavicama da im se približavaju gusari u brzom brodu, te ih pita što da rade.

To moraju biti gusari iz Berberske zemlje.

Kada su lastavice to čule, sve su se spustile na doktorov brod, i rekle mu da rasplete nekoliko dugačkih komada konopa i od njih napravi nekoliko tankih struna, što brže može. Potom su krajeve tih konopa privezali za pramac broda, a lastavice su uhvatile konope za drugi kraj svojim nogama i poletjele vukući brod.

I premda lastavice nisu baš jako snažne kada su same jedna ili dvije, ako ih ima ovoliko mnogo – to je nešto posve drugo! A za doktorov brod bilo je privezano tisuću struna i dvije tisuće lastavica vuklo je svaku od struna – a sve su bile strašno brzi letači.

I doktor je uskoro plovio toliko brzo da je morao objema rukama pridržavati svoj šešir, jer mu se činilo kao da i sam brod leti kroz valove koji su se pjenili i lomili zbog njihove brzine.

Sve životinje na brodu počeše se smijati i plesati u divljem vjetru, jer kada su pogledale prema gusarskom brodu, mogle su vidjeti da se smanjio, umjesto da se povećava. Crvena jedra su ostala daleko, daleko iza njih.
ČETRNAESTO POGLAVLJE ŠTAKORI UPORZAVAJ: Uakako, vući brod po moru nije lagan posao. Nakon dva ili tri sata lastavice su osjetile umor u krilima i počelo im je nestajati daha. Tada su poručile doktoru na brodu da će se uskoro morati odmoriti i da će zato odvući brod do jednog otoka u blizini, te ga sakriti u jednom dubokom zaljevu dok ne povrate dah kako bi mogle nastaviti.

I doktor tada ugleda otok o kojemu su govorile. Na sredini je imao vrlo lijepu, visoku, zelenu planinu.

Kada je brod sigurno doplovio do zaljeva u kojemu ga se nije moglo vidjeti s otvorenog mora, doktor reče da će se iskrcati na otok i potražiti vodu – jer na brodu više nije bilo vode za piće. A životinjama reče da se i one iskrcaju i prohodaju po travi kako bi pružile noge.

I dok su se sada tako iskrcavali, doktor primijeti da iz potpalublja izlazi gomila štakora, koji su također napuštali brod. Đip počne trčati za njima, jer mu je hvatanje štakora uvijek bila omiljena igra. Ali doktor mu kaže da prestane.

A jedan veliki crni štakor, koji je, čini se, nešto htio reći doktoru, dopuže tada plaho po ogradi, gledajući psa kutkom svoga oka. Nakon što se nervozno zakašljao dva ili tri puta, očistio svoje brkove i obrisao usta, reče:

"Hm – ovaj – znate da svi brodovi u sebi imaju štakore, doktore, zar ne?"

A doktor reče: "Da."

"I čuli ste da štakori uvijek napuštaju brod koji tone?"

"Da", reče doktor, "tako sam čuo."

"Ljudi", reče štakor, "uvijek o tome govore s podsmjehom – kao da je to nešto nečasno. Ali ne možete nas radi toga kriviti, zar ne? Na koncu, tko ŽELI ostati na brodu koji tone, ako može pobjeći?"

"To je posve prirodno", reče doktor, "posve prirodno. U potpunosti razumijem... Ima li – ima li još nešto što mi želiš reći?"

"Da", reče štakor. "Želim vam reći da mi napuštamo ovaj brod. Ali htjeli smo vas upozoriti prije nego odemo. Ovo je jako loš brod. Nije siguran. Bokovi mu nisu dovoljno čvrsti. Daske su mu trule. Još prije sutra navečer potonut će na dno mora!"

"Ali kako ti to znaš?", upita doktor.

"Mi uvijek znamo", odgovori štakor. "U vršcima naših repova pojavi se taj osjećaj peckanja, kao kad ti utrne noga. Jutros, u šest sati, dok sam doručkovao, moj me je rep iznenada počeo peckati. Isprva sam pomislio da mi se to vratio moj reumatizam. Pa sam otišao pitati svoju tetku kako se ona osjeća – sjećate se nje? – velika, šarena štakorica, jako mršava, koja vas je prošlog proljeća u Puddlebyju došla posjetiti zbog žutice? Pa – i ONA mi reče da je rep strašno pecka! I tada smo sigurno znali da će ovaj brod potonuti za manje od dva dana, pa smo odlučili napustiti ga čim se dovoljno približimo nekom kopnu. Ovo nije dobar brod, doktore. Nemojte više njime ploviti, jer sigurno ćete se utopiti... Zbogom! Mi idemo potražiti neko zgodno mjesto na kojemu ćemo živjeti na ovome otoku."

"I čuli ste da štakori uvijek napuštaju brod koji tone?"

"Zbogom!", reče doktor. "I mnogo vam hvala što ste mi ovo rekli. Vrlo brižno od vas – vrlo! Pozdravite mi svoju tetku. Savršeno je se sjećam... Pusti tog štakora na miru, Đip! Dođi! Lezi!"

Doktor i sve njegove životinje se iskrcaju s broda, noseći kante i lonce, kako bi na otoku potražili vodu dok se lastavice odmaraju.

"Pitam se kako se ovaj otok zove", reče doktor dok se penjao po padini planine. "Čini se jako ugodno mjesto. Koliko samo tu ima ptica!"

"He, ovo su Kanarski otoci", reče Dab-Dab. "Čuješ li da pjevaju kanarinci?"

Doktor zastane i posluša.

"Da, sigurno – naravno!", reče on. "Kako sam glup! Pitam se mogu li nam oni reći gdje možemo pronaći vodu."

A kanarinci, koji su čuli sve o doktoru Dolittleu od ptica selica koje su tuda prolazile, dođu odmah k njemu i odvedu ga do jednog lijepog izvora hladne, bistre vode, gdje se kanarinci obično kupaju, te mu pokažu lijepe livade na kojima raste sjeme za ptice, kao i sve druge ljepote svog otoka.

A gurnime-povuciga je bio sretan što su tu došli, jer je zelenu travu volio više od suhih jabuka koje je jeo na brodu. Gic-Gic zaskviči od veselja kada je pronašao jednu dolinu punu divlje šećerne trske.

Malo kasnije, kada su se svi obilno najeli i napili, pa su ležali na leđima dok su im kanarinci pjevali, dvije lastavice žurno dolete, vrlo usplahirene i uzrujane.

"Doktore!", poviču one, "U zaljev su došli gusari i popeli su se na tvoj brod. Upravo u potpalublju traže što bi mogli ukrasti. Ostavili su svoj brod bez ikoga. Ako požurite na obalu, možete se ukrcati na njihov brod – koji je jako brz – i pobjeći. Ali morate požuriti!"

"To je izvrsna ideja", reče doktor, "genijalna!"

I okupi on odmah sve svoje životinje, reče "Zbogom!" kanarincima, pa otrči na plažu.

Kada su došli do obale, vidjeli su gusarski brod s tri crvena jedra kako stoji u vodi, a – baš kako su lastavice rekle – na njemu nije bilo nikoga. Svi su gusari bili u potpalublju doktorovog broda, gdje su tražili što bi mogli ukrasti.

I John Dolittle reče svojim životinjama da hodaju jako tiho, pa su svi otpuzali na gusarski brod.
PETNAESTO POGLAVLJE BERBERSKI ZMAJ to, sve bi bilo prošlo dobro, da praščić nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku na otoku. Evo što se dogodilo...

Nakon što su bez imalo buke podigli sidro, te vrlo, vrlo oprezno isplovili brodom iz zaljeva, Gic-Gic iznenada tako glasno kihne da su gusari na drugom brodu istrčali na palubu da vide kakva je to buka.

Čim su vidjeli da im doktor bježi, zaplovili su drugim brodom ravno prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more.

Vođa tih zlih ljudi (koji se zvao "Ben Ali, Zmaj") zaprijeti tada šakom doktoru i poviče preko vode:

"Ha! Ha! Uhvaćen si, dragi moj prijatelju! Mislio si mi pobjeći mojim brodom, a? Ali nisi ti dovoljno dobar mornar da pobijediš Ben Alija, Berberskog Zmaja. Hoću tu tvoju patku – i svinju isto! Imat ćemo svinjske kotlete i pečenu patku večeras za večeru. A prije nego što te pustim da odeš kući, morat ćeš od svojih prijatelja tražiti da mi pošalju škrinju punu zlata!"

Jadni Gic-Gic počne jecati, a Dab-Dab se spremi poletjeti kako bi spasila život. Ali sova Tu-Tu šapne doktoru:

"Pusti ga da priča, doktore. Budi fin prema njemu. Naš će stari brod uskoro potonuti – štakori su rekli da će biti na dnu mora prije sutra navečer – a štakori nikada ne griješe. Budi fin dok brod ispod njega ne potone. Zabavi ga pričom."

"Što, do sutra navečer?", reče doktor. "Pa, potrudit ću se... Da vidim – o čemu da pričam?"

"O, pusti ih, neka samo dođu", reče Đip. "Mi se možemo boriti s prljavim protuhama. Ima ih samo šest. Neka dođu. Baš bih htio ispričati onom ovčaru iz susjedstva, kada se vratimo kući, kako sam ugrizao pravoga gusara. Neka dođu! Možemo se s njima boriti."

"Ali oni imaju pištolje i mačeve", reče doktor. "Ne, to ne bi bilo dobro. Moram s njima govoriti... Gledaj ovamo, Ben Ali – "

Ali prije nego što je doktor stigao reći bilo što drugo, gusari se počeše približavati svojim brodom, smijući se razdragano i govoreći jedan drugome: "Tko će prvi uloviti svinju?"

Jadni Gic-Gic se strahovito uplašio, a gurnime-povuciga počne oštriti svoje rogove za borbu, trljajući ih o jarbol broda, dok je Đip skakutao u zrak, lajao i nazivao Ben Alija ružnim riječima na psećem jeziku.

"Gledaj ovamo, Ben Ali – "

No tada se činilo da nešto s gusarima nije u redu. Prestali su se smijati i sipati šale, izgledali su zbunjeno – nešto ih je uznemirilo!

Ben Ali tada, zureći u svoje noge, iznenada zaurla:

"Munje i gromovi! – Ljudi, BROD PROPUŠTA!"

I tada drugi gusari pogledaju preko boka i vidješe da brod zaista postaje sve niži i niži u vodi. Pa jedan od njih reče Ben Aliju:

"Ako ovaj stari brod zbilja tone, trebali bismo vidjeti štakore kako ga napuštaju."

A Đip im s drugog broda dovikne:

"Vi varalice, nema tu više štakora! Otišli su još prije dva sata! 'Ha, ha' vam, dragi moji prijatelji!"

No naravno, ljudi ga nisu razumjeli. Uskoro je pramac broda počeo ići dolje i dolje, sve brže i brže – dok se nije činilo kao da brod dubi na glavi, a gusari su se morali držati za ogradu i jarbole i konope i bilo što, da ne bi skliznuli u more. Potom je more uz tutnjavu počelo izlaziti kroz sve prozore i vrata. I napokon se brod potopio sve do dna mora, stvarajući zastrašujući zvuk grgljanja, a šest zlih ljudi su ostali plutati u dubokoj vodi zaljeva.

Neki od njih počnu plivati prema obalama otoka, dok su drugi pokušali doći do broda na kojemu je bio doktor. Ali Đip ih je grizao za nosove, pa su se bojali popeti uz bok broda.

Tada odjednom svi zaviču u velikom strahu:

"MORSKI PSI! Dolaze morski psi! Pustite nas na brod prije nego što nas pojedu! Upomoć, upomoć! – Morski psi! Morski psi!"

I doktor je sada mogao vidjeti, po cijelom zaljevu, peraje tih velikih riba kako hitro jure kroz vodu.

A jedan veliki morski pas dođe blizu broda i, izbacivši njušku iz vode, reče doktoru:

"Jesi li ti John Dolittle, slavni doktor za životinje?"

"Jesam", reče doktor Dolittle. "To je moje ime."

"Dobro", reče morski pas, "znamo da su ovi gusari zlikovci – osobito Ben Ali. Ako te uznemiravaju, rado ćemo ih za tebe pojesti – a onda više neće biti problema."

"Hvala vam", reče doktor. "To je zbilja jako pažljivo. Ali mislim da ih ne morate pojesti. Samo nemojte nikome od njih dopustiti da izađe na obalu dok vam ja ne kažem – neka plivaju naokolo, u redu? I molim vas, natjerajte Ben Alija da dopliva ovamo, da mogu s njim porazgovarati."

Morski pas se okrene i potjera Ben Alija prema doktoru.

"Slušaj, Ben Ali", reče John Dolittle nagnuvši se preko boka broda. "Bio si jako zao čovjek i znam da si pobio mnogo ljudi. Ovi morski psi upravo su mi ponudili da te za mene pojedu – a zaista bi bilo dobro osloboditi more vaše napasti. Ali ako mi obećaš da ćeš napraviti ono što ti kažem, pustit ću vas da odete."

"Što moram napraviti?", upita gusar, gledajući poprijeko na velikog morskog psa koji mu je ispod vode njuškao nogu.

"Ne smiješ više nikoga ubiti", reče doktor. "Moraš prestati krasti, nikad više ne smiješ potopiti nijedan brod, moraš prestati biti gusar."

"Ali što ću onda raditi?", upita Ben Ali. "Kako ću živjeti?"

"Ti i svi tvoji ljudi možete otići na ovaj otok i uzgajati sjemenke za ptice", odgovori mu doktor. "Možete uzgajati sjemenke za kanarince."

Berberski Zmaj se problijedi od bijesa. "UZGAJATI SJEMENKE ZA PTICE!", zaurla s gađenjem. "Zar ne mogu biti mornar?"

"Ne", reče doktor, "ne možeš. Dovoljno si dugo bio mornar – i poslao si mnoge dobre brodove i dobre ljude na dno mora. I zato ostatak života moraš biti mirni seljak. Morski pas čeka! Ne gubi više njegovo vrijeme. Odluči se!"

"Munje i gromovi!", promrmlja Ben Ali, "SJEMENKE ZA PTICE!" Pogleda tada opet dolje u vodu i vidje kako velika riba njuška drugu njegovu nogu.

"No dobro", reče on tužno. "Bit ćemo seljaci."

"I zapamti", reče doktor, "ako ne održiš svoje obećanje, počneš li opet ubijati i krasti, ja ću za to doznati, jer će mi to doći reći kanarinci. I budi posve siguran da ću naći načina kako da te kaznim. Jer iako ja možda ne znam ploviti toliko dobro kao ti, dokle god su ptice i zvijeri i ribe moji prijatelji, ne moram se bojati vođe gusara – pa čak ni kad on sam sebe naziva "Berberski Zmaj". Sada idi i budi dobar seljak i živi u miru."

Doktor se tada okrene velikom morskom psu, pa mu mašući rukom reče:

"Sve u redu. Pusti ga da otpliva na obalu."
ŠESNAESTO POGLAVLJE TU TU DOBRO ČUJE Hvala!", reče doktor još jednom morskim psima, pa on i njegovi ljubimci opet isplove na put kući, hitrim brodom s tri crvena jedra.

Dok su se kretali prema otvorenom moru, sve životinje siđu u potpalublje kako bi vidjele kakav je njihov novi brod iznutra, dok se doktor naslonio na ogradu na krmi broda, s lulom u ustima, i gledao kako Kanarski otoci nestaju u plavom sutonu.

Dok je tamo stajao, pitajući se kako se majmuni snalaze – i kako će izgledati njegov vrt kada se vrati u Puddleby, po stepenicama se dogega Dab-Dab, smijući se, puna novosti.

"Doktore", poviče ona. "Ovaj gusarski brod je naprosto prekrasan – apsolutno! Kreveti u potpalublju su od svile žute poput jaglaca, sa stotinama velikih jastuka. Na podovima su debeli, meki tepisi. Posuđe je od srebra, a ima i obilje krasnih stvari za jelo i piće – pravih specijaliteta! Ostava je – pa, ostava je poput dućana, baš tako! Nikad u životu nisi vidio ništa takvoga – pomisli samo – imaju pet različitih vrsta sardina, ti ljudi! Dođi vidjeti... O, a našli smo dolje i malu sobu čija su vrata zaključana, pa smo svi poludjeli od radoznalosti da vidimo što ima unutra. Đip kaže da možda tu gusari drže svoje blago. Ali ne možemo otvoriti vrata. Siđi dolje i pogledaj možeš li ih ti otvoriti."

Doktor se spusti u potpalublje i uvjeri se da je brod zaista lijep. Životinje je našao okupljene oko malih vrata. Sve su govorile u isti glas, pokušavajući pogoditi što je unutra. Doktor pritisne kvaku, ali se vrata nisu dala otvoriti. Potom su se svi dali u potragu za ključem. Tražili su ispod otirača, pogledali su ispod svih tepiha, tražili su u svim vitrinama i ladicama i ormarima – u velikim škrinjama u brodskoj blagovaonici; tražili su posvuda.

Dok su tako tražili, pronašli su mnoštvo novih i čudesnih stvari koje su gusari zacijelo ukrali s drugih brodova. Šalove od kašmira5 tanke poput paučine, protkane zlatnim cvjetovima; ćupove najfinijeg duhana s Jamajke, izrezbarene kutije od slonovače pune ruskog čaja; jednu staru violinu s puknutom žicom i sa slikarijom na poleđini; veliki šah izrađen od koralja i jantara6; štap za hodanje koji je u sebi imao mač kada bi se izvukla ručka; šest čaša za vino s rubovima optočenim tirkizom7 i srebrom; te prekrasnu veliku zdjelu za šećer, napravljenu od sedefa8. Ali nigdje na cijelom cjelcatom brodu nisu uspjeli pronaći ključ koji bi odgovarao ovoj bravi.

Tada su se svi vratili do vrata, a Đip je provirio kroz ključanicu. Ali nešto je bilo položeno uza unutrašnji zid, pa ništa nije mogao vidjeti.

Dok su tu stajali, pitajući se što da naprave, sova Tu-Tu iznenada reče:

"Ššš! – Slušajte! – Mislim da je netko unutra!"

Svi su nekoliko trenutaka stajali mirno. Onda doktor reče:

"Mora da si se zabunila, Tu-Tu. Ja ništa ne čujem."

"Sigurna sam", reče sova. "Ššš! – Evo opet! Zar ne čujete?"

"Ne, ja ne čujem", reče doktor. "Kakav je to zvuk?"

"Zvuči mi kao da netko stavlja ruku u džep", reče sova.

"Ali to jedva da proizvodi ikakav zvuk", reče doktor. "To sigurno ne možeš čuti!"

"Oprostite, ali mogu", reče Tu-Tu. "Kažem vam da je netko s druge strane ovih vrata i da gura ruku u džep. Skoro sve na ovom svijetu proizvodi barem NEKAKAV zvuk – ako su vaše uši dovoljno oštre da ga čuju. Šišmiši mogu čuti kako krtica hoda u svom hodniku pod zemljom – i oni misle da dobro čuju. Ali mi sove možemo vam reći, i to slušajući samo jednim uhom, koje je boje mačić po zvuku kojega radi ako namigne u mraku."

"Ššš! – Slušajte! – Mislim da je netko unutra!"

"Dobro, dobro!", reče doktor. "Iznenadila si me. To je jako zanimljivo... Hajde, osluhni ponovo i reci mi što taj čovjek sad radi."

"Nisam još sigurna", reče Tu-Tu. "Ako je to uopće čovjek. Možda je žena. Podigni me da poslušam kroz ključanicu, pa ću ti odmah reći."

I doktor podigne sovu i pridrži je blizu ključanice na vratima.

Nakon nekoliko trenutaka Tu-Tu reče:

"Sada se trlja po licu lijevom rukom. To je mala ruka i malo lice. To bi MOGLA biti žena. – Ne. Sada zabacuje kosu preko čela. To je onda muškarac."

"To nekada rade i žene", reče doktor.

"Istina je", reče sova. "Ali kada one to rade, njihova duža kosa proizvodi sasvim drugačiji zvuk... Pst! Neka se ta nemirna svinja umiri. Sada svi na trenutak zadržite dah, da mogu bolje čuti. Ovo je jako teško, ovo što sad radim – a prokleta vrata su jako debela! Ššš! Svi tiho – zatvorite oči i nemojte disati."

Tu-Tu se nagne i ponovno posluša, vrlo pažljivo i dugo.

Na kraju pogleda doktora u lice i reče:

"Čovjek koji je unutra nije sretan. Jeca. Trudi se ne ridati i ne šmrcati, jer bismo tako doznali da plače. Ali čula sam – sasvim jasno – zvuk suze koja mu je pala na rukav."

"Kako znaš da to nije bio zvuk kapljice vode koja je na njega pala s tavanice?", upita Gic-Gic. "Bah! – Kakvo neznanje!", odbrusi Tu-Tu. "Kapljica vode koja pada sa stropa napravila bi deset puta više buke!"

"No, dobro", reče doktor. "Ako je jadni momak nesretan, moramo ući i vidjeti što mu je. Potražite sjekiru pa ću razbiti vrata.
SEDAMNAESTO POGLAVLJE OCEANSKI BRBLJAVCI azišli su se i sjekira se odmah pronašla. I doktor je ubrzo probio rupu na vratima, dovoljno veliku da se kroz nju provuče.

Isprva nije mogao ništa vidjeti jer je unutra bilo jako mračno. Zato je zapalio šibicu.

Ta soba je bila sasvim mala, bez prozora, s niskim stropom. Od namještaja bila je unutra samo jedna mala stolica. Svuda po sobi uza zidove su bile posložene velike bačve, pričvršćene za pod da se ne bi prevrnule od ljuljanja broda, a iznad bačvi bile su kositrene konzerve svih veličina koje su visjele na drvenim klinovima. Osjećao se snažni miris po vinu. A na sred poda sjedio je jedan mali dječak, oko osam godina star, i gorko plakao.

"Tvrdim da je to gusarska soba za rum!", reče Đip šaptom.

"Da, baš rum!", reče Gic-Gic. "Od mirisa mi je zlo."

Mali je dječak izgledao jako uplašeno kada je vidio da pred njim stoji neki čovjek i sve te životinje koje su u njega zurile kroz rupu na razbijenim vratima. Ali čim je vidio Dolittleovo lice na svjetlu šibice, prestao je plakati i ustao.

"Ti nisi gusar, zar ne?", upitao je.

A kada je doktor zabacio glavu i dugo se i glasno nasmijao, mali se dječak također nasmiješio i uzeo ga za ruku.

"Izgledaš kao prijatelj", reče on, "ne kao gusar. Možeš li mi reći gdje je moj ujak?"

"Bojim se da ne mogu", reče doktor. "Kada si ga zadnji put vidio?"

"Bilo je to prekjučer", reče dječak. "Ja i moj ujak otišli smo u ribolov našim brodićem, ali su došli gusari i uhvatili nas. Potopili su naš ribarski brodić i obadvojicu nas doveli na ovaj brod. Rekli su mome ujaku da žele da on bude gusar poput njih – jer je on dobro znao jedriti po svakom vremenu. Ali on je rekao da ne želi biti gusar, jer ubijanje ljudi i krađa nisu poslovi koje dobar ribar treba raditi. Onda se vođa, Ben Ali, jako naljutio i zaškripao zubima, te rekao da će mog ujaka baciti u more ako ne napravi što mu kažu. Mene su poslali u potpalublje, pa sam čuo kako se gore odvija nekakva borba. A kada su mi sutradan dopustili da ponovno izađem, svog ujaka više nigdje nisam vidio. Pitao sam gusare gdje je, ali nisu mi htjeli reći. Jako se bojim da su ga bacili u more i da se utopio."

I mali dječak opet počne plakati.

"Pa sad – čekaj malo", reče doktor. "Ne plači. Hajdemo popiti čaj u blagovaonici, pa ćemo o tome razgovarati. Možda je tvoj ujak dobro. Ti ne znaš SIGURNO da se utopio, zar ne?

Zato je zapalio šibicu.

A to je već nešto. Možda ga možemo pronaći. Hajdemo prvo popiti čaj, uz džem od jagoda, pa ćemo vidjeti što se može napraviti."

Sve su životinje stajale oko njih i radoznalo slušale. A kada su otišli u brodsku blagovaonici i pili čaj, Dab-Dab se pojavi iza doktorove stolice i šapne:

"Pitaj dupine je li se dječakov ujak utopio – oni će znati."

"U redu", reče doktor, uzimajući drugi komad kruha s džemom.

"Kakvo to smiješno pucketanje jezikom izvodiš?", upita dječak.

"O, samo sam rekao nekoliko riječi na pačjem jeziku", odgovori doktor. "To je Dab-Dab, jedan od mojih kućnih ljubimaca."

"Nisam ni znao da patke uopće imaju svoj jezik", reče dječak. "Jesu li i ove druge životinje isto tvoji kućni ljubimci? Kakvo je to čudno stvorenje s dvije glave?"

"Ššš!", šapne doktor. "To je gurnime-povuciga. Nemoj da opazi da o njemu govorimo – bit će mu strašno neugodno... Reci mi, kako to da si završio zaključan u onoj maloj sobi?"

"Gusari su me tamo zaključali kada su otišli krasti na neki drugi brod. Kada sam čuo da neko razvaljuje vrata, nisam znao tko bi to mogao biti. Bilo mi je jako drago kada sam vidio da ste to vi. Misliš li da ćete uspjeti pronaći mog ujaka?"

"Pa, dat ćemo sve od sebe", reče doktor. "Reci mi sada kako tvoj ujak izgleda?"

"Ima crvenu kosu", odgovori dječak, "jako crvenu kosu, a na ruci ima istetovirano sidro. Bio je snažan čovjek, dobar ujak i najbolji mornar na južnom Atlantiku. Njegov se ribarski brod zvao Prgava Sally – slup s jedriljem kutera.9

"Što je 'slupkutera'?", šapne Gic-Gic okrenuvši se prema Đipu.

"Pst! – To je vrsta broda kakvu je imao taj čovjek", reče Đip. "Umiri se, hoćeš li?"

"Oh", reče praščić, "to je to? Ja sam mislio da je to nešto što se pije."

I tada je doktor ostavio dječaka da se igra s životinjama u blagovaoni, te otišao gore na palubu potražiti dupine.

Uskoro mu se približilo cijelo jato, koje je plesalo i skakalo u vodi, na putu za Brazil.

Kada su vidjeli da se doktor nagnuo preko ograde svog broda, došli su pogledati treba li mu što.

A doktor ih upita jesu li čuli što o čovjeku s crvenom kosom koji na ruci ima istetovirano sidro.

"Misliš na kapetana broda Prgava Sally?", upitaju dupini.

"Da", reče doktor. "To je taj čovjek. Je li se utopio?"

"Njegov ribarski brod je potopljen", rekoše dupini, "jer smo ga vidjeli kako leži na dnu mora. Ali u njemu nije bilo nikoga, jer otišli smo provjeriti."

"Njegov mali nećak je ovdje na brodu sa mnom", reče doktor. "I strašno se boji da su gusari njegovog ujaka bacili u more. Hoćete li biti tako dobri i otići provjeriti je li se utopio ili nije?"

"O, nije se utopio", rekoše dupini. "Da jest, o tome bismo sigurno nešto čuli od dubinskih glavonožaca. Mi uvijek doznamo sve slanovodne novosti. Školjke nas zovu 'oceanski brbljavci'. Ne – reci dječačiću da nam je žao što ne znamo gdje je njegov ujak, ali da smo posve sigurni da se nije utopio u moru."

I doktor otrči u potpalublje s tim dobrim vijestima koje prenese nećaku, a on zaplješće rukama od sreće. Gurnime-povuciga podigne tada dječaka na svoja leđa i stane ga nositi oko stola u blagovaoni, dok su ih sve druge životinje slijedile, udarajući žlicama po poklopcima i praveći se da se radi o paradi
OSAMNAESTO POGLAVLJE MIRISI "Sada moramo pronaći tvog ujaka", reče doktor, "to je prva stvar – sada kad znamo da nije bačen u more."

Dab-Dab mu tada priđe i šapne:

"Zamolite orlove da ga potraže. Ni jedan živi stvor ne vidi bolje od orla. Kada su miljama visoko u zraku oni mogu prebrojiti mrave koji gmižu po zemlji. Pitajte orlove!"

I doktor pošalje jednu od lastavica da potraži orlove.

Nakon oko sat vremena mala se ptica vrati sa šest orlova različitih vrsta: došli su suri orao, orao štekavac, orao ribar, bjeloglavi orao, sup i bjelorepi morski orao. Svaki je od njih bio dvostruko viši od dječaka. Stajali su na ogradi broda, poput plećatih vojnika u stroju, strogo i mirno i ukočeno, dok su njihove velike, svjetlucave, crne oči bacale poglede ovdje i ondje i posvuda.

Gic-Gic ih se bojao, pa se sakrio iza neke bačve. Rekao je da mu se čini kako te strašne oči gledaju ravno kroz njega i da mogu vidjeti što je ukrao za ručak.

A doktor reče orlovima:

"Jedan se čovjek izgubio – ribar s crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Hoćete li biti tako ljubazni i pokušati ga pronaći? Ovaj tu dječak je njegov nećak."

Orlovi ne govore mnogo. Sve što su rekli svojim hrapavim glasovima bilo je:

"Budi siguran da ćemo dati sve od sebe – za Johna Dolittlea."

Potom su odletjeli – a Gic-Gic je izašao iza svoje bačve da bi ih vidio kako odlaze. Otišli su gore i gore i gore – visoko i visoko i još visočije. Onda se, kada ih je doktor jedva više mogao vidjeti, raziđu i krenu svaki svojim putem – na sjever, istok, jug i zapad, tražeći poput malih zrnaca crnog pijeska koja mile po širokom plavom nebu.

"Bože milostivi!", reče Gic-Gic prigušenim glasom. "Koja visina! Pitam se hoće li opeći svoja pera – toliko su blizu suncu!"

Nije ih bilo neko vrijeme. A kada su se vratili, već je skoro bila noć.

I orlovi rekoše doktoru:

"Pretražili smo sva mora i sve zemlje i sve otoke i sve gradove i sva sela na ovoj polovici svijeta. Ali nismo uspjeli. Na glavnoj ulici Gibraltara vidjeli smo tri crvene kose kako leže na kolima ispred pekarovih vrata. Ali to nije bila ljudska kosa, bilo je to je to krzno neke životinje. Nigdje, ni na kopnu ni na vodi, nismo vidjeli ni traga ujaku ovog dječaka. A ako ga MI nismo vidjeli, onda ga se ne može vidjeti... jer gospodine Dolittle – dali smo sve od sebe."

Potom šest velikih orlova zamahne svojim velikim krilima i odlete svojim kućama na planinama i stijenama.

"No", reče Dab-Dab nakon što su otišli, "što ćemo sada učiniti? MORAMO pronaći dječakovog ujaka – o tome nema dvojbe. Momak nije dovoljno star da bi se sam potucao svijetom. Dječaci nisu kao pačići – za njih se treba dugo brinuti, dok skroz ne odrastu... Da je barem Či-Či ovdje! On bi sigurno pronašao tog čovjeka. Dobri stari Či-Či! Pitam se kako se snalazi."

"Da je barem Polinezija s nama", reče bijeli miš. "ONA bi brzo nešto smislila. Sjećate li se kako nas je izvukla iz zatvora – drugi put? He, zbilja je pametnica!"

"Nemam tako dobro mišljenje o ovim dečkima orlovima", reče Đip. "Oni su samo umišljeni. Možda imaju dobar vid i sve to, ali kada ih zamoliš da ti potraže nekog čovjeka, oni to ne uspiju – a onda imaju obraza vratiti se i reći da nitko drugi to ne može. Oni su samo uobraženi – kao onaj ovčar u Puddlebyju. A nemam ja baš neko dobro mišljenje niti o tim brbljavim starim dupinima. Sve što su nam znali reći je da čovjek nije u moru. Mi nismo htjeli doznati gdje on NIJE – nego smo htjeli znati gdje on JEST."

"O, nemoj tako puno pričati", reče Gic-Gic. "lako je pričati, ali nije baš tako lako pronaći čovjeka kada ga moraš tražiti po cijelom svijetu. Možda je ribaru kosa pobijelila od briga za dječaka, pa ga zato orlovi nisu našli. Nikad ne možeš znati sve. Ti samo pričaš. Ti ništa ne radiš da pomogneš. Ni ti ne možeš pronaći dječakovog ujaka, baš kao ni orlovi – ni ti to isto tako ne možeš!"

"Ne mogu?", reče pas. "To ti misliš, ti glupi komadu tople šunke! Nisam još ni pokušao, zar ne? Čekaj pa ćeš vidjeti!"

Ti glupi komadu tople šunke!

Đip potom ode do doktora i reče:

"Pitaj dječaka ima li u džepu nešto što pripada njegovom ujaku, molim te!"

I doktor ga upita. A dječak mu pokaže zlatni prsten kojega je nosio na ogrlici oko vrata, jer je bio prevelik za njegov prst. Rekao je da mu ga je ujak dao kada su vidjeli da dolaze gusari.

Đip ponjuši prsten i reče:

"To nije dobro. Pitaj ga ima li kod sebe nešto drugo što je pripadalo njegovom ujaku."

Dječak potom iz džepa izvadi veliki, crveni rubac, pa reče: "I ovo je od moga ujaka."

Čim je dječak izvadio rubac iz džepa, Đip poviče:

"BURMUT! Tako mu svega! – Burmut Black Rappee.10 Ne osjećate li? Njegov ujak šmrče burmut – pitaj ga, doktore!"

Doktor upita dječaka, a on reče: "Da. Moj ujak mnogo voli šmrkati burmut."

"Odlično!", reče Đip. "Čovjeka samo što nismo pronašli. Bit će to lako kao ukrasti mačiću mlijeko. Reci dječaku da ću njegovog ujaka pronaći za manje od tjedan dana. Idemo gore vidjeti s koje strane puše vjetar."

"Ali sada je mrak", reče doktor. "Ne možeš ga pronaći po mraku!"

"Ne treba mi nikakvo svjetlo da bih pronašao čovjeka koji miriše po burmutu Black Rappee", reče Đip dok se penjao po stepenicama. "Da taj čovjek ima neki težak miris, poput recimo žice - ili poput tople vode, to bi bilo nešto drugo. Ali burmut! Pih!"

"Zar topla voda ima miris?", upita doktor.

"Naravno da ima", reče Đip. "Topla voda miriše sasvim drugačije od hladne vode. A i mlaka voda – kao i led – ima sasvim drugačiji miris. Eto, jednom sam slijedio nekog čovjeka deset milja po mrklom mraku po mirisu tople vode s kojom se obrijao – jer siromašak nije imao sapuna... No idemo sada vidjeti s koje strane puše vjetar. Vjetar je vrlo važan kod njušenja na velike udaljenosti. Ne smije biti prejak – i naravno, mora puhati u pravom smjeru. Dobar, ravnomjeran, vlažni povjetarac je najbolji od svega... Ha! – Vjetar puše sa sjevera!"

Đip tada ode na pramac broda i onjuši vjetar, te počne sam sebi mrmljati:

"Katran. Španjolski luk. Kerozin. Mokre kabanice. Zgnječeno lovorovo lišće. Spaljena guma. Oprane čipkaste zavjese – ne, krivo, čipkaste zavjese koje se suše. I lisice – stotine lisica – mladunčad; i – "

"Zar zaista možeš nanjušiti sve te različite stvari u ovakvom vjetru?", upita doktor.

"Pa naravno!", reče Đip. "A to su samo neki od lakših mirisa – oni najjači. Svaki tupan ih može nanjušiti i ako je prehlađen. Čekaj sad, pa ću ti reći neke od težih mirisa koje ovaj vjetar donosi – neke od delikatnijih."

Pas zatim čvrsto zatvori oči, gurne nos ravno u zrak i snažno ponjuška s napola otvorenim ustima.

Neko duže vrijeme nije ništa rekao. Bio je tih poput kamena. Jedva je disao. Kad je napokon počeo govoriti, zvučalo je kao da pjeva, tužno, u snu.

"Cigle", šapne, vrlo tiho, "stare žute cigle, koje trunu od starosti u zidu nekog vrta. Slatki zadah mladih krava koje stoje u potoku na planini. Olovni krov golubarnika – ili možda nekog silosa11 - kojega prži podnevno sunce. Crne dječje rukavice koje stoje na komodi od orahovog drva. Prašnjavi put s pojilom za konje pod platanama12. Male gljive koje niču kroz lišće koje trune; i – i – i – "

"Njušiš li pastrnjak13?", upita Gic-Gic.

"Ne", reče Đip. "Ti samo misliš na stvari za jelo! Nema pastrnjaka! I nema burmuta – mnogo lula i cigareta, nešto cigara. Ali nema burmuta. Morat ćemo pričekati da vjetar promjeni smjer na jug."

"Da, sad je vjetar loš, kako da ne", reče Gic-Gic. "Mislim da se pretvaraš, Đip. Tko je ikad čuo da se čovjeka može u sred oceana pronaći samo po mirisu! Rekao sam ti da to ne možeš!"

"Gledaj ovamo", reče Đip, stvarno se razljutivši. "Dobit ćeš ugriz u nos za čas! Ne moraš se bojati samo zato što nam doktor ne dopušta da ti damo što zaslužuješ, pa možeš biti drzak koliko te volja!"

"Prestanite se svađati!", reče doktor. "Dosta! Život je prekratak. Reci mi, Đip, što misliš odakle dolaze svi ti mirisi?"

"Iz Devona i Walesa14 – većina njih", reče Đip. "Vjetar puše iz tog smjera.

"No, no!", reče doktor. "Znaš da je to zbilja izuzetno – zbilja. Morat ću to zabilježiti za svoju novu knjigu. Pitam se možeš li i mene naučiti da tako dobro njušim... Ali ne – možda sam bolji ovakav kakav jesam. 'Ako imaš dovoljno, onda si bogat", kaže se. Idemo dolje večerati. Baš sam ogladnio."

"I ja sam", reče Gic-Gic.
DEVETNAESTO POGLAVLJE HRID Ustali su rano sljedećeg jutra, iz svilenih kreveta, i vidjeli da sunce žarko sija i da vjetar sada puše s juga.

Đip je njušio južni vjetar pola sata. Onda je došao k doktoru, mašući niječno glavom.

"Nisam nanjušio nikakav burmut", reče on. "Morat ćemo pričekati da vjetar okrene na istok."

Ali i kada je počeo puhati istočni vjetar, oko tri sata toga popodneva, pas nije uspio uhvatiti miris burmuta.

Mali je dječak bio jako razočaran i opet je počeo plakati, govoreći da misli da mu nitko neće moći pronaći njegovog ujaka. Ali sve što je Đip imao za reći doktoru bilo je:

"Reci mu da ću, kada vjetar okrene na zapad, pronaći njegovog ujaka pa makar bio i u Kini – ako još uvijek šmrče burmut Black Rappee."

Morali su čekati tri dana dok nije zapuhao zapadni vjetar. Bilo je to u petak ujutro, rano – čim je počelo svitati. Fina kišna izmaglica ležala je na moru poput tanke magle. A vjetar je bio lagan i topao i vlažan.

Čim se probudio, Đip otrči na palubu i podigne njušku u zrak. Potom se jako uznemiri i otrči ponovno dolje probuditi doktora.

"Doktore!", povikao je. "Imam ga! Doktore! Doktore! Probudi se! Slušaj! Imam ga! Vjetar puše sa zapada i ne miriše po ničemu drugome nego po burmutu. Dođi gore i okreni brod – brzo!"

Doktor tada iskoči iz kreveta i ode za kormilo kako bi okrenuo brod.

"Idem ja sada na pramac", reče Đip, "a ti gledaj moj nos – u kojem ga smjeru okrenem, ti tamo zaokreni brod. Taj čovjek ne može biti daleko, ako je miris ovako jak. A vjetar je ugodan i vlažan. Prati me sada!"

I tako je cijelo jutro Đip stajao na pramcu broda, njuškajući vjetar i pokazujući doktoru u kojem smjeru da kormilari, dok su sve druge životinje i mali dječak stajali oko njega širom otvorenih očiju, gledajući psa u čudu.

Negdje u vrijeme ručka Đip zamoli Dab-Dab da ode reći doktoru kako je zabrinut i treba s njim govoriti. Dab-Dab ode i dovede doktora s drugog kraja broda, a Đip mu reče:

"Dječakov ujak umire od gladi. Brod mora ići najvećom mogućom brzinom."

"Kako znaš da umire od gladi?", upita doktor.

"Doktore!", povikao je. "Imam ga!"

"Zato što nema nikakvog drugog mirisa u zapadnom vjetru osim mirisa burmuta", reče Đip. "Da je taj čovjek kuhao ili jeo bilo kakvu hranu, ja bih to nanjušio. Ali on nema čak ni vode za piće. Sve što uzima je burmut – u velikim količinama. Stalno smo mu sve bliže, jer se miris pojačava svake minute. Ali neka brod plovi što je brže moguće, jer sam siguran da će taj čovjek umrijeti od gladi."

"U redu", reče doktor, pa pošalje Dab-Dab da zamoli lastavice da opet vuku brod, isto onako kako su ga vukle kada su ih gonili gusari.

I snažne male ptičice dođu i još jednom se upregnu u brod.

Brod je sada skakao po valovima strahovitom brzinom. Išao je toliko brzo da su ribe morale skakati i spašavati život sklanjajući mu se s puta, da ih ne bi pregazio.

A životinje su se strašno uznemirile, te su prestale gledati u Đipa i počele gledati more ispred njih, ne bi li opazile kakvo kopno ili otoke na kojima bi mogao biti umirući čovjek.

No prolazio je sat za satom, brod je i dalje jurio, preko istog ravnog, ravnog mora, ali nigdje na vidiku nije bilo nikakvog kopna.

Životinje su sada prestale čavrljati i mirno su sjedile, nemirne i nesretne. Jadni se dječak opet rastužio. I na Đipovom licu bio je zabrinuti izraz.

Napokon, kasno popodne, dok je sunce zalazilo, sova Tu-Tu, koja se smjestila na vrh jarbola, sve ih odjednom preplaši vičući iz sveg glasa:

"Đip! Đip! Vidim jednu veliku, veliku hrid ispred nas – gledaj – tamo gdje se susreću nebo i voda. Vidiš li kako se sunce na njoj presijava – poput zlata! Dolazi li miris od tamo?"

A Đip se odazove:

"Da! To je to! Naš čovjek je tamo. – Konačno, konačno!"

A kada su se približili, vidjeli su da je hrid jako velika – velika poput velikog polja. Na njoj nije bilo ni stabala, ni trave – nije bilo ničega. Velika je hrid bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa.

Doktor tada usmjeri brod okolo hridi. Ali na njoj se nigdje nije moglo vidjeti nikoga. Sve su životinje izbečile oči i gledale što su bolje mogle, a John Dolittle je iz potpalublja donio dalekozor.

Ali nisu primijetili ni jednog živog stvora – čak ni galeba, ni morsku zvijezdu, ni vlat morske trave.

Svi su stajali mirno i osluškivali, naprežući uši ne bi li uhvatili kakav zvuk. Ali jedino što se moglo čuti bilo je lagano udaranje malih valova o bokove njihovog broda.

Onda su svi počeli dozivati: "Ehej, tamo! Ehej!", dok im glasovi nisu promukli. Ali jedino što se čulo bio je odjek od stijena.

Mali dječak tada brizne u plač i reče:

"Bojim se da više nikada neću vidjeti svog ujaka! Što da kažem kada dođem kući?"

Ali Đip pozove doktora:

"On mora biti tamo – mora – MORA! Miris ne ide nikuda dalje. Mora biti tamo, kažem vam! Dovezi brod blizu hridi, da mogu na nju iskočiti."

Doktor dovede brod što je bliže mogao i spusti sidro. Potom on i Đip siđu s broda na hrid.

Đip odmah spusti nos skroz do zemlje i počne trčati posvuda. Išao je gore i dolje, naprijed i natrag, išao je cik-cak, vijugajući, potrkujući i okrećući se. A kuda je god krenuo, doktor je trčao za njim, bio mu je za petama – dok posve nije ostao bez daha.

Konačno Đip snažno zalaje i sjedne. A kada je doktor do njega dotrčao, vidio je da pas zuri u veliku, duboku jamu na sredini hridi.

"Dječakov ujak je tu dolje", reče tiho Đip. "Nije čudo da ga oni budalasti orlovi nisu mogli vidjeti! – Da bi se pronašlo čovjeka, treba pas!"

Doktor se tada spusti u jamu, koja je bila poput kakve pećine ili tunela, i sezala je duboko ispod površine. Potom zapali šibicu i krene mračnim prolazom, dok ga je Đip pratio.

Doktorova se šibica uskoro ugasila, pa je morao kresnuti još jednu i još jednu i još jednu.

Napokon su stigli do kraja prolaza, i doktor vidje da se nalazi u nekakvoj malenoj prostoriji s kamenim zidovima.

A tamo, usred prostorije, ležao je čovjek s vrlo crvenom kosom – i čvrsto spavao!

Đip odjuri prema njemu i ponjuši nešto što je stajalo na podu pored njega. Doktor se sagne i pokupi to. Bila je to ogromna kutija burmuta. I bila je puna duhana Black Rappee!
DVADESETO POGLAVLJE RIBAROV GRAD Cledajući da ga ne preplaši, doktor tada nježno, jako nježno probudi tog čovjeka.

Ali baš se u tom trenutku šibica opet ugasila. A čovjek je pomislio da se to vratio Ben Ali, pa počne udarati doktora u mraku.

No kada mu je John Dolittle rekao tko je i da na brodu dovodi njegovog spašenog nećaka, čovjek je bio presretan i rekao mu je da mu je žao što ga je napao. Nije ga ipak jako ozlijedio – jer bilo je premračno da bi se dobro udarilo. Onda je doktoru dao prstohvat burmuta.

Čovjek je tada ispričao kako ga je Berberski Zmaj ostavio na ovoj hridi jer mu on nije htio obećati da će postati gusar, i kako je spavao u ovoj jami jer na otoku nije bilo nikakve kuće u kojoj bi se mogao ugrijati.

I onda reče:

"Četiri dana nisam imao ništa za jesti ni piti. Preživio sam od burmuta."

"Eto ga!", reče Đip. "Što sam ti rekao!"

Zapalili su još nekoliko šibica i pronašli izlaz kroz prolaz na svjetlo dana, te doktor požuri čovjeka do broda kako bi pojeo malo juhe.

Kada su životinje i dječak vidjeli doktora i Đipa kako se vraćaju na brod s crvenokosim čovjekom, počeli su klicati i vikati i plesati po brodu. A lastavice iznad njih počeše zviždukati što su glasnije mogle – tisuće i milijuni lastavica – kako bi pokazale da su i one sretne što je hrabri dječakov ujak pronađen. Buka je bila takva da su mornari daleko na moru pomislili da se sprema nekakva strašna oluja. "Pazi ovu neveru kako huči na istoku!", rekli su.

A Đip je bio strahovito ponosan na sebe – iako se trudio ne izgledati umišljeno. Kada mu je Dab-Dab prišla i rekla: "Đip, pojma nisam imala da si tako pametan!", on je samo klimnuo glavom i rekao:

"O, nije to ništa posebno. Ali znaš, da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Ptice nisu dobre u toj igri!"

Doktor tada upita crvenokosog ribara gdje je njegov dom. Kada mu je odgovorio, doktor zamoli lastavice da brod najprije odvedu tamo.

I kada su stigli do zemlje o kojoj je čovjek govorio, vidjeli su mali ribarski gradić podno stjenovite planine, a čovjek im pokaže kuću u kojoj živi.

Dok su spuštali sidro, majka malog dječaka (koja je naravno bila i sestra njegovog ujaka) dotrči do obale prema njima, smijući se i plačući u isti mah. Sjedila je na brežuljku cijelih dvadeset dana, gledala u more i čekala da se vrate.

Poljubila je doktora mnogo puta, pa se on hihotao i zacrvenio kao neka školarka. Pokušala je poljubiti i Đipa, ali je on pobjegao i sakrio se u unutrašnjost broda.

"To je blesavi posao, to ljubljenje", reče on. "Ja do toga ništa ne držim. Neka ode i poljubi Gic-Gica, ako već MORA nešto ljubiti!"

Poljubila je doktora mnogo puta.

Ribar i njegova sestra nisu htjeli da doktor ode na brzinu. Molili su ga da s njima ostane nekoliko dana. I tako su John Dolittle i njegove životinje morali ostati u njihovoj kući cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka.

A svi su se dječaci iz ribarskog sela spustili do plaže, pokazivali veliki brod koji je tamo bio usidren i jedan drugome šaptom govorili:

"Gledaj! Ovo je bio gusarski brod – Ben Alijev – brod najstrašnijeg gusara koji je ikad plovio preko sedam mora! Ovaj stari gospodin s visokim šeširom koji je odsjeo kod gospođe Trevelyan, ON je otea brod Berberskom Zmaju – a njega je pretvorio u seljaka. Tko bi to za njega pomislio – njega, ovako finog i dragog – i sve to!... Pogledaj ta velika crvena jedra! Ne izgleda li taj brod opako – a i brz je? – Oh!"

Cijela ta dva i pol dana koliko se doktor zadržao u malom ribarskom gradiću ljudi su ga stalno pozivali na čaj i na ručak i na večere i na zabave. Sve su mu dame poslale kutije cvijeća i bombona, a seoska je glazba svake večeri svirala pod njegovim prozorom.

Na koncu doktor reče:

"Dobri ljudi, sada moram otići kući. Bili ste zaista jako ljubazni. Uvijek ću se toga sjećati. Ali moram ići kući – jer me tamo štošta čeka."

I čim se doktor spremio da ode, dođe ulicom gradonačelnik toga grada, zajedno s mnogo drugih ljudi u svečanoj odjeći. Gradonačelnik zastane ispred kuće u kojoj je odsjeo doktor, a svi iz sela su se okupili kako bi vidjeli što će se dogoditi.

Nakon što je šest paževa zatrubilo u sjajne trube kako bi ljudi prestali razgovarati, doktor izađe na stepenice, a gradonačelnik održi govor.

"Doktore John Dolittle", reče on, "velika mi je čast dati čovjeku koji je mora oslobodio Berberskog Zmaja ovaj mali znak pažnje zahvalnog naroda našeg dičnog grada."

I gradonačelnik iz džepa izvadi paketić umotan u papir, te ga otvori i dade doktoru savršeni lijepi sat s pravim dijamantima na poleđini.

Gradonačelnik potom iz džepa izvadi još veći paket i reče:

"Gdje je pas?"

Svi su se tada dali u potragu za Đipom. I konačno ga Dab-Dab pronađe na drugoj strani sela u jednom oboru za stoku, u kojemu su svi psi iz tog kraja stajali oko njega, bez riječi od divljenja i poštovanja.

Kada su Đipa doveli pored doktora, gradonačelnik otvori veći paket, u kojemu je bila pseća ogrlica napravljena od čistog zlata! Začuo se snažni žamor iznenađenja među seljanima dok ju je gradonačelnik stavljao i učvršćivao oko Đipovog vrata vlastitim rukama.

Jer na ogrlici su velikim slovima bile urezane ove riječi: "ĐIP – NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU".

Svjetina se premjestila na plažu kako bi ih ispratila. I nakon što su crvenokosi ribar i njegova sestra i mali dječak zahvalili doktoru i njegovom psu opet i opet i opet, veliki, hitri brod s crvenim jedrima okrenuo se još jednom prema Puddlebyju i isplovio na otvoreno more, dok je seoska glazba svirala na obali.
ZADNJE POGLAVLJE OPET KOD KUĆEeđutim, ožujski vjetrovi su došli i prošli, gotovi su bili i travanjski pljuskovi, svibanjski pupoljci pretvorili su se u cvjetove, pa je lipanjsko sunce već sijalo iznad pitomih polja kada se John Dolittle konačno vratio u svoju zemlju.

Ali nije još bio stigao kući u Puddleby. Prvo je proputovao cijelu zemlju sa svojim gurnime-povuciga u ciganskim kolima, zaustavljajući se na svim seoskim sajmovima. A tamo bi, pored akrobata s jedne strane i lutkarske predstave s druge strane, objesili veliki znak na kojemu je pisalo: "DOĐITE VIDJETI ČUDESNU DVOGLAVU ŽIVOTINJU IZ AFRIČKE DŽUNGLE. Ulaznica: ŠEST PENIJA."

Gurnime-povuciga bi ostao u kolima, dok bi druge životinje legle ispod njih. Doktor bi sjeo u stolicu ispred kočije primajući novčiće i smješkajući se ljudima koji su ulazili, dok je Dab-Dab cijelo vrijeme bila zauzeta time da ga grdi što je puštao djecu da ulaze besplatno dok ona nije gledala.

Doktor bi sjeo u stolicu ispred kočije.

Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa dolazili su pitati doktora da im proda tog čudnog stvora, govoreći mu da će mu za njega dati ogromnu svotu novca. Ali doktor bi uvijek zavrtio glavom i rekao:

"Ne! Gurnime-povuciga nikada neće biti zatvoren u kavezu. Bit će uvijek slobodan da ode ili se vrati, baš kao vi i ja."

Mnogo su toga zanimljivoga vidjeli i doživjeli tijekom ovakvoga lutalačkoga života, ali svi su i dalje ostali potpuno obični, unatoč svim velikim stvarima koje su vidjeli i doživjeli u stranim zemljama. U početku im je bilo zanimljivo biti dijelom ovakvog cirkusa, ali nakon nekoliko tjedana svi su se strašno zamorili, pa su i doktor i svi ostali jedva čekali otići kući.

Ali toliko je mnogo ljudi salijetalo mala kola i plaćalo šest penija kako bi mogli ući i vidjeti gurnime-povuciga, da je doktor vrlo uskoro mogao prestati biti sajamski zabavljač.

I jednoga lijepog dana, kada je sljez bio u punom cvatu, vrati se on natrag u Puddleby kao bogat čovjek, te nastavi živjeti u maloj kući s velikim vrtom.

Stari hromi konj u staji bio je sretan što ga vidi, kao i lastavice koje su već napravile svoja gnijezda pod nadstrešnicom njegove kuće i već dobile mlade. I Dab-Dab je također bila sretna što se vratila u kuću koju je tako dobro poznavala – premda je trebalo strašno mnogo čistiti prašinu, a paučine je bilo posvuda.

A nakon što je Đip otišao i pokazao svoju zlatnu ogrlicu umišljenom ovčaru u susjedstvu, vratio se i počeo trčati po vrtu kao lud, tražeći kosti koje je tamo odavno zakopao i tjerajući štakore iz spremišta za alat, dok je Gic-Gic u kutu pored vrtnog zida iskopavao hren koji je narastao do visine od jednog metra.

Vratio se i počeo trčati po vrtu kao lud.

Doktor je otišao do mornara koji mu je posudio brod i kupio mu dva nova broda, kao i gumenu lutku za njegovu bebu, te platio trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Kupio je i drugi klavir, te u njega vratio bijele miševe – jer su se oni požalili da im je ladica komode neudobna.

Čak i kad je do vrha novcem napunio svoju staru kasicu koja je stajala na polici u kuhinji – još uvijek mu je ostalo dosta novca, pa je morao nabaviti nove tri kasice, isto toliko velike, kako bi imao gdje spremiti ostatak.

"Novac", reče on, "je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti."

"Da", reče Dab-Dab koja si je podgrijavala čajne kolačiće. "Zbilja je tako!"

A kada je opet došla zima i kada je snijeg napadao sve do kuhinjskog prozora, doktor i njegove životinje bi sjeli oko velike, tople vatre nakon večere, te bi im on na glas čitao iz svojih knjiga.

A tamo daleko u Africi, prije nego što bi otišli na spavanje, majmuni bi čavrljali na palmama pod velikim žutim mjesecom i govorili jedan drugome:

"Pitam se što dobri čovjek sada radi – tamo, u zemlji bijelog čovjeka! Mislite li da će se ikada vratiti?"

A Polinezija bi zacvičala između lijana:

"Mislim da hoće – vjerujem da hoće – nadam se da hoće!"

A onda bi krokodil na njih zagroktao iz crnog blata u rijeci."

"Ja sam SIGURAN da hoće! – Idite spavati!"

# data[].attributes.body
Priča o doktoru Dolittleu
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod, paluba, pramac, hrid, tunel, malena prostorija s kamenim zidovima, mali ribarski grad, ribarova kuća, obor, cirkus.

Prvo poglavlje: Puddleby

Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik

Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem

Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike

Jedne hladne zimske večeri, majmun Či-Či uletio je kroz vrata posve bez daha i viknuo doktoru  da je dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest od koje svi obolijevaju i na stotine ih umire pa preklinju doktora da dođe u Afriku i zaustavi tu bolest. Doktor je bio jadan i u muci jer nije imao novaca ali su m pomogli mornar i trgovac. Mornar mu je posudio brod i zamolio trgovca da pričeka svoj novac dok se doktor ne vrati. Doktor nije mogao povesti sa sobom puha, vodene voluharice, šišmiše i konja. Poveo je samo psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu, papigu Polineziju i majmuna Či-Čija. Životinjski mesar ih je sve ispratio, a lastavica koja im je prenijela tu poruku rekla je da će im pokazati put u Afriku. I putovanje je počelo.

Peto poglavlje: Veliko putovanje

Doktor i njegove životinje putovali su šest tjedana. Usput su susreli ribe poletuše i dupine koji su im pokazali gdje mogu pronaći luk jer im ga je ponestalo. U jednom trenutku podigla se velika oluja sa velikim valovima a zatim su se nasukali i na brodu se pojavila velika rupa pa su uz pomoć konopa na kraju svi stigli na kopno gdje su se sklonili u lijepu veliku špilju. Papiga Polinezija od sreće je skoro plakala što se nakon puno godina vratila u Afriku. Dok su ostale životinje tražile doktorov šešir, pronašle su i miša koji se sakrio kako bi mogao doći sa njima. Na kraju im je prišao jedan crnac i rekao im da ih sve mora odvesti kod kralja Afrike!

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj

Doktor i njegove životinje neko su vrijeme hodali kroz gustu šumu, stigli su do iskrčene čistine i ugledali kraljevu palaču. Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i njihovim sinom kraljevićem Bumpom. Kada je doktor stigao do palače, kralj ga upita čime se bavi, a doktor mu ispriča zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne smije putovati kroz njegovu zemlju jer ga je već jedan bijelac prevario. Kralj se tada okrenuo prema nekim od crnaca i rekao im da odvedu doktora   i njegove životinje u zatvor koji je imao jedan mali prozor s rešetkama kroz koji se Polinezija mogla provući. Zahvaljujući tome uspjela je zavarati kralja i na prijevaru osloboditi doktora i njegove životinje.

Sedmo poglavlje: Majmunski most

Kralj je bio bijesan zato što su doktor i njegove životinje pobjegli iz zatvora. Odmah je probudio cijelu svoju vojsku i sve svoje sluge, kuhare, vrtlare,  brijača i učitelja Bumpa. Svi su oni, pa čak i umorna kraljica koja se tek vratila sa plesa, cijelu noć pretraživali džunglu pokušavajući pronaći doktora i njegove životinje. Majmun Či-Či i Polinezija poznavali su džunglu bolje od kraljeve vojske. Kada je sunce počelo izlaziti, umorna kraljica je poslala vojsku natrag ali ih je kralj opet potjerao u potragu.Doktoru i njegovim životinjama pomogao je Či-Čijev rođak, veliki majmun i drugi majmuni koji su u zadnjem trenutku uspjeli napraviti most preko kojega su doktor i njegove životinje uspjeli prijeći u Zemlju majmuna.

Osmo poglavlje: Vođa lavova

John Dolittle bio je strašno zaposlen jer su stotine i tisuće svih vrsta majmuna bile bolesne. Puno ih je i umrlo. On je razdvojio bolesne od zdravih i još je zdrave cijepio. Sagradio je i još jednu veliku kući s puno kreveta za bolesne majmune ali nije imao dovoljno zdravih majmuna da se brinu o bolesnim pa je poslao poruke drugim životinjama da mu pomognu. Lav, leopardi i antilope bili su oholi i nisu mu htjeli pomoći. Onda je lavica napala lava da se vrati doktoru, povede sa sobom glupe leoparde i antilope da mu pomognu liječiti majmune jer će onda možda oktor htjeti izliječiti i njihovog lavića. Doktor se jako razveselio jer su sve životinje došle pomoći i do kraja slijedećega tjedna svi su majmuni bili zdravi.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna

Kada se doktor probudio, rekao je majmunu Či-Čiju da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su se iznenadili jer su mislili da će doktor ostati sa njima. Odmah su se okupili i pokušali smisliti kako bi ga mogli nagovoriti da ostane. Či-Či im je objasnio da je doktor u svojoj zemlji ostavio dugove i da ih mora vratiti. Onda su mu barem htjeli nešto pokloniti, a Či-či im je predložio da mu poklone gurnime-povuciga.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja

Gurnime-povuciga su životinje kojih danas više nama, ali prije mnogo godina je to bila jedina životinja na svijetu s dvije glave. Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga i kada su ga uhvatili morali su ga nagovarati da pođe s njima doktoru Dolittleu. Kada je gurnime-povuciga shvatio da je doktor Dolittle dobar čovjek, pristao je poći za njim u Zemlju bijelog čovjeka. Kada su se spakirali i bili spremni za polazak, majmuni su priredili veliku zabavu za doktora na koju su pozvali sve životinje iz džungle. Kada su se svi najeli, doktor im je rekao da je jako tužan što odlazi i dao im je nekoliko savjeta za zdravlje i sreću. Veliki gorila je do vrha stola dovukao jednu veliku stijenu i rekao da će ona označavati mjesto gdje je doktor izliječio bolesne majmune. Onda su doktor i njegovi ljubimci krenuli na put, a svi majmuni  noseći njegov kovčeg i torbe išli su s njim sve do ruba svoje zemlje.

Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević

Oproštaj doktora Dolittlea je dugo trajao jer su tisuće i tisuće majmuna željele stisnuti mu ruku. Potom su doktor i njegove životinje nastavili put sami. Polinezija ih je upozoravala da moraju lagano gaziti i tiho govoriti dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Jednoga dana, či-či je otišao naprijed kako bi pronašao kokosove orahe, a doktor i  ostale životinje izgubili su se u dubokoj šumi. Nakon nekoliko dana lutanja pogreškom su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi opet uhvatili. Samo je Polinezija uspjela pobjeći. Šutjela je, treptala očima i razmišljala. Ojednom je ugleala Či-Čija pa mu je objasnila da su se izgubili u džungli i pogreškom zalutali u kraljev vrt. Odjednom je naišao kraljević Bumpo i počeo si čitati bajke. Uzviknuo je da želi biti bijeli kraljević, a Polinezija se počela pretvarati da je Tripsitinka, kraljica vila, i nagovarala ga da ode u zatvor i da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija

Polinezija se iskrala iz zatvora i javila doktoru Dolittleu da će mu doći princ Bumpo i da ga mora pobijeliti. Doktor je otišao do torbe sa lijekovima i počeo smišljati kako će pobijeliti kraljevića Bumpa. Kraljević Bumpo je došao i rekao doktoru da će mu dati pola svoga kraljevstva i što god još bude želio ako ga pobijeli tako da se može vratiti uspavanoj ljepotici. Morao je ispuniti obećanje koje je dao doktoru pa je prije bijeljenja otišao pripremiti brod za doktora. Kada se Bumpo vratio doktor je u zdjeli pomiješao mnogo lijekova i rekao Bumpu da u nju umoči svoje lice. Kraljević je duže vrijeme držao lice u zdjeli, a kada ga je podigao, postalo je bijelo kao snijeg, a boja očiju više nije bila smeđa nego sivkasta. Kraljević je bio presretan i oslobodio ih je iz zatvora. Onda su sa brodom krenuli na putovanje u Puddleby. Sve lastavice su ih čekale, doletjele na brod i pokazivale im put, a Či-Či, Polinezija i krokodil ostali su u Africi tugujući za njima.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava jedra

Ploveći prema Puddlebyu doktorov brod je morao proći pored Berberske obale. To je obala velike pustinje Sahare gdje su živjeli Berberski gusari. Oni su bili zli, napadali su druge brodove i krali, a ljude bi vodili sa sobom i tjerali da prijateljima pišu pisma u kojima traže novac. I ako im prijatelji ne bi poslali novac, gusari bi ih bacili u more. Jednoga dana Dab-Dab je ugledao crveno jedro nekog broda i to mu se nije svidjelo. Đip je isto rekao da njuši zle ljude. Brod im se približavao pa su shvatili da su to gusari iz Berberske zemlje. Doktorov brod nije mogao brže ploviti i zato su lastavice privezale krajeve konopa za pramac broda, uhvatile konope za drugi kraj i poletjele vukući brod za sobom. Tako su uspjeli pobjeći gusarima i zbog toga su bili jako sretni.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju

Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile pa su se odlučile odmoriti i sakrile su brod u jednom dubokom zaljevu. Svi su se počeli iskrcavati iz broda, čak i štakori. Jean veliki crni štakor prišao je doktoru i upozorio ga da će još prije sutra navečer njegov brod potonuti i da ga zato svi štakori napuštaju i sigurni su u to zbog peckanja u njihovim repovima. Zatim su se svi spustili sa broda i počeli po otoku tražiti vodu. Dab-Dab je prvi shvatio da pjevaju kanarinci i da se oni nalaze na kanarskim otocima. Kanarinci su čuli puno dobrih priča o doktoru, odveli su ga do lijepog izvora vode i na kraju pomogli da se doktor i njegove životinje ukrcaju na gusarski brod koji je bio prazan jer su gusari sišli s njega kako bi opljačkali doktorov brod.

Petnaesto poglavlje: Berberski zmaj

Kada je doktor podigao sidro i isplovio brodom iz zaljeva, Gic-Gic je tako glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Vođa tih zlih ljudi koji se zvao Ben-Ali, zmaj, prijetio je doktoru da će si za večeru napraviti svinjske kotlete i pečenu patku. Dok su se gusari približavali doktorovom brodu, njihov brod je počeo tonuti. U isto vrijeme počeli su im se približavati i morski psi. Morski psi  nisu pojeli gusare nego su se dogovorili sa doktorom da će nagovoriti gusare da prestanu ubijati i krasti i počnu se baviti uzgajanjem sjemenki za ptice. Doktor je sa morskim psima pustio gusare da otplivaju do obale.

Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje

Doktor se zahvalio morskim psima. On i njegovi ljubimci plovili su prema kući na brodu s tri crvena jedra. Sve životinje sišle su u potpalublje vidjeti brod iznutra. Kada se doktor isto spustio u potpalublje, našao je životinje okupljene oko malih vrata male sobice. Tu malu sobicu nisu mogli otvoriti zato što je bila zaključana, a nisu imali ključ. Sova Tu-Tu uvjeravala ih je da unutra netko plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci

Doktor je probio rupu na vratima sa sjekirom i zapalio šibicu jer je unutra bilo jako mračno. Na sred poda sjedio je mali dječak koji je imao oko 8 godina i koji je plakao. Čim je vidio doktorovo lice, prestao je plakati. Upitao je doktora zna li gdje je njegov ujak kojega su gusari oteli i htjeli da i on bude gusar. Ujak to nije htio pa se vođa gusara, Ban-Ali jako naljutio i rekao da će ga baciti u more. Doktor je pitao dječaka kako izgleda njegov ujak. Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i istetovirano sidro na ruci. Onda je otišao potražiti dupine i pitao ih znaju li nešto o čovjeku sa crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Dupini su odmah znali da je to kapetan broda Prgava Sally. I rekli su da se sigurno nije utopio jer bi oni to znali zato što oni uvijek sve doznaju. Zato ih školjke zovu "oceanski brbljavci". Dječak se jako razveselio kad je čuo da mu je ujak živ i sve su se životinje veselile s njim.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi

Doktor je dječaku rekao da moraju pronaći njegovog ujaka i da je to prva stvar - sada kada znamo da nije bačen u more. Dab-Dab mu tada priđe i šapne da zamole orlove da potraže dječakovog ujaka zato što nijedan živi stvor ne vidi bolje od orla. Doktor je poslao jednu od lastavica da potraži orlove. Nakon sat vremena lastavica se vratila sa 6 orlova različitih vrsta. Gic-Gic ih se bojao pa se sakrio iza neke bačve, a doktor je rekao orlovima da se jedan čovjek izgubio - i ribar s crvenom kosom i istetoviranim sidrom na ruci. Orlovi su bili toliko ljubazni da su otišli potražiti dječakovog ujaka. Nije ih bilo neko vrijeme ali kada su se vratili, već je skoro bila noć. Orlovi su rekli doktoru da nigdje nisu vidjeli dječakovog ujaka. 6 velikih orlova su zamahnuli svojim velikim krilima i odletjeli svojim kućama na planinama i stijenama. Svima su nedostajali Či-Či i Polinezija, a doktor je stalno pričao kako ih je Polinezija spašavala iz zatvora pa mu je Gic-Gic rekao da ne priča tako puno i rekao je da je lako pričati, ali da nije baš lako pronaći čovjeka kada ga moraš tražiti po cijelom svijetu. Svi su se počeli pitati je li se od tada promijenio, a pas Đip je pitao dječaka ima li nešto od njegovog ujaka. Dječak mu je pokazao zlatni prsten od njegovog ujaka ali Đip je rekao da to nije dovoljno pa mu je pokazao i veliki, crveni rubac. Čim mu je dječak pokazao rubac, Đip je povikao da će njegovog ujaka pronaći za manje od tjedan dana jer je pronašao burmut.

Devetnaesto poglavlje: Hrid

Đip je dotrčao na palubu i podignuo njušku u zrak. Potom se jako uznemirio i otrčao po doktora. Vjetar je puhao sa zapada i mirisao samo po burmutu. Lastavice su opet vukle brod da prije stignu do dječakovog ujaka. Đip je bio siguran da se dječakov ujak nalazi negdje na hridi. Kada su doktor  Đip sišli na hrid, pronašli su čovjeka sa crvenom kosom i kutiju burmuta.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad

Doktor je spasio dječakovog ujaka i odvezao ih brodom u njihov grad. Svi su ga dočekali sa veseljem i morao je ostati u ribarevoj kući. Poslije su doktora i njegove životinje u gusarskom brodu svi otpratili i zahvalno mu mahali dok je sa brodom odlazio dalje na put prema kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće

Kada su se doktor i njegove životinje konačno vratil doma, svi su ih radosno dočekali. Doktor je otišao kod mornara koji mu je posudio brod i kupio mu dva broda i gumenu lutku. Platio je i trgovcu za hranu i napunio svoju kasicu. Navečer je svojim životinjama pored vatre čitao knjige. A daleko u Africi, Polinezija, majmuni i krokodil pitali su se hoće li im se doktor ikada više vratiti i bili su sigurni da hoće.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hufh Lofting
Vrijeme radnje: nekoć davno, prije mnogo godina
Mjesto radnje: gradić Puddleby, kuća dr. Dolittla, vrt, brod, na moru, kraljevina Džolidžinki, kraljeva palača, Afrika, Zemlja Majmuna, obala Berberije, natrag kod kuće
Glavni lik: dr. John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, , trgovac životinjskom hranom, patkica Pat-Pat, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, stari konj, majmun Či-Či, krokodil, Gurnime-Povuciga, kralj, kraljević Bumpo, kraljica Ermintruda, dupini,  lav, čimpanze, pavijan, iguana, svilokosi majmun, lastavice, velika gorila, gusari, štakori, ujak-ribar, ribareva sestra Trevelija, Zmaj od Berberije,orlovi

Dnevnik čitanja:
1. Puddleby
U prvom poglavlju upoznajemo dr. Johna Dolittlea.
John Dolittle:
- živio je nekoć davno u gradiću Puddleby u maloj kući s velikim vrtom na rubu grada,
- bio je pravi liječnik i svašta je znao,
- bio je mudar, svi su ga poštovali,
- volio je životinje i neprestano sakupljao nove ljubimce
- smatrao je da je novac samo smetnja
Sarah Dolittle
- sestra dr. Dolittlea,
- vodi kućanstvo i neprestano gunđa zbog životinja
- prigovara zbog novca i  napušta Doktora kad ponovno zapadne u novčane nevolje
2. Životinjski jezik
Trgovac životinjskom hranom
- nagovara Doktora da odustane od liječenja ljudi i postane živnar,
- divi se Doktorovoj knjizi o mačkama iako ne zna čitati i pisati
Papiga Polinezija
- mudra stara papiga koja ne zna koliko joj je godina,
- uči doktora životinjski jezik,
- nagovara ga da postane doktor za životinje
3. Nove novčane nevolje
Majmun Či-Či
- bio je u vlasništvu talijanskog muzičara od kojeg ga je doktor otkupio,
- na majmunskom jeziku njegovo ime znači đumbir
Krokodil
- došao iz cirkusa zbog zubobolje,
- poželio je ostati u Doktorovoj kući,
- bio je umiljat i dobar prema ukućanima
4.  Poruka  iz Afrike
Lastavica je donijela poruku o bolesnim majmunima u Africi
..Doktor posuđuje brod  od pomorca i  započinje putovanje
5.Veliko putovanje
Plovili su prema Africi na jug
Lastavica je pokazivala  put
Susreli  su  leteće ribe  i  dupine
Uslijed velikog nevremena brod se nasukao na obalu  Afrike
Napustili su brod u kojeg je počela  prodirati voda
6. Polinezija  i  Kralj
Nakon dugog hodanja ugledali su palaču u kojoj je živio kralj s kraljicom Ermintrudom i krajevićem Bumpom
Kralj je zatvorio u tamnicu doktora i životinje
Papiga Polinezija je nadmudrila  kralja  koji je pustio doktora i životinje iz tamnice
Kralj je kasno shvatio da je prevaren
7. Majmunski most
Kralj je bio  bijesan što je prevaren i  poslao je  sve svoje podanike da pronađu doktora
Doktor i životinje bježale su prema Zemlji Majmuna
Majmuni su napravili živi  most preko kojeg su doktori životinje pobjegli vojnicima u Zemlju Majmuna
8. Vođa Lavova
Doktor je imao  puno  posla oko bolesnih majmuna
Oko liječenja pomogao mu je  Vođa lavova  s ostalim životinjama
Nakon nekog vremena svi  majmuni su  ozdravili
9. Majmunsko vijeće
Doktor je donio  odluku o povratku u Puddleby
Majmuni  su  bili jako  tužni
Poklonili su doktoru rijetku životinju Gurnime- Povuciga
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime - Povuciga je rijetka  životinja bez repa, sa svakog kraka imala  je po jednu glavu i  na svakoj glavi  oštre rogove, jedna polovica spava a druga je  uvijek budna
Doktor ga  je poveo na putovanje prema svojoj zemlji
11.Crni Kraljević
Nakon nekoliko  dana hodanja kraljevi  ljudi su ponovno  uhitili i zatočili  doktora i  životinje osim Polinezije i majmuna Či-čija
Polinezija je uvjerila kraljevića Bumpa kako mu doktor može napraviti bijelo lice.
12.Ljekarije  i  vradžbine
Polinezije je rekao doktoru da će izaći iz tamnice ako učini bijelim lice kraljevića Bumpa
Kraljević želi biti bijelog lica kako bi pronašao  svoju Trnoružicu
Doktor je obećao kraljevići napraviti bijelo lice ako mu pripremi brod za odlazak s otoka
Kada je  kraljević dobio  bijelo lice pustio je  doktora i životinje
Doktor i živvotinje ukrcali su se na brod, dok su svojoj zemlji Africi ostali ČI-ČI, Polinezija i krokodil
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su duž obale Berberije  gdje su ih lovili gusari
Lastavice su vukle brod i pomogle doktoru i životinjama da pobjegnu gusarskom brodu.
14. Štakori upozoravaju
Uz pomoć lastavica doputovali su i pristali u luku
Štakori su upozorili doktora da moraju napustiti brod koji tone
Doktori i životinje iskrcali su se s broda u potrazi za vodom i hranom
Gusari su pronašli napušteni doktorov brod na kojem su tražili plijen
Doktor sa životinjama popeo se na prazan gusarski brod.
15.Zmaj od Berberije
Doktor je ukarao gusarki brod gusara Ben Ali, Zmaja od Beberije
Uspjeli su pobjeći obzirom da je brod na kojem se nalazio zloglasni  gusar potunuo.
Gusar je obećao doktoru da više neće ubiti niti jednog čovjeka kako ga nebi pojeli morski psi
16.TU-TU ima dobar sluh
Doktor i životinje plovile su prema kući na gusarskom  brodu koji je bio bogato opremljen
Sova Tu-TU čula je kako se iza zatvorenih vrata na brodu netko nalazi
Kako nisu imali ključ doktor je odlučio razvaliti vrata sjekirom
17. Oceanske Klepetuše
Doktor je sjekirom razvalio vrata kabine u kojoj  su pronašli dječačića kojeg  su gusari oteli s ribarskog broda i zatočili, dok su njegvog ujaka  ribara bacili u more
18. Đip ima dobar njuh
Šest orlova nisu uspjeli  pronaći  ribara
Pas Đip je s ribarova  rupca onjušio burmut i obećao kako će ga pronaći za manje od tjedan dana.
19.Stijena
Pas Đip je čekao da se vjetar okrene na istok kako bi pronašao ribara.
Lastavice su vukle brod do stijene unutar koje su doktor i pas Đip pronašli  čovjeka  kako spava a pored njega se nalazila burmutica
20. Ribarski gradić
Pas Đip je bio ponosan i sretan što je pomogao u potrazi ribara kojeg su zajedno s dječakom odvezli u ribarski gradić gdje ih je čekala dječakova majka koja je bila ribareva sestra.
Gradonačelnik je u znak zahvalnosti što su oslobodili more od Zmaja od Berberije doktoru darovao sat s dijamantima, dok je psu Đipu darovao  zlatni pseći ovratnik
Doktor i životinje nastavili su putovanje kući
21. Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu ali je prije povratka u Puddleby proputovao cijelu zemlju kako bi svima pokazao Gurnime-Povuciga za što je zaradio mnogo novca
Kada su se vratili u jesen u Puddleby doktor je imao dovoljno novca s kojim je mogao  životinjama osigurati lijep život dok  je pomorcu koji mu je posudio brod za putovanje  u znak zahvalnosti kupio dva nova broda, i platio dug trgovcu za hranu.
Doktora su se sjetile i životinje iz Afrike koje su se pitale hoće li ikad više vidjeti dobrog čovjeka.

# data[].attributes.body
Naziv  djela  Priča o doktor  Dutorlitteleu
Pisac Sandra Belčić
Glavni  lik: doktor John  Dolitteleu
Sporedni likovi:sestra Sarah  majmun Čiči, papiga  Polinezija, svinja Gic Gic, pas Đip, sova Tu Tu, patka Dab Dab, krokodil
Mjesto  radnje: Puddleby-on- the Marsh, brod ,zatvor, Afrika, prašuma Kanarski otoci i ribarevo selo
Prvo poglavle
Jedno davno živio je doktor koji je trebao liječiti ljude ali mu je draže bilo pomagati životinjama, koje su se jedna po jedna useljavali u njegovu kuću. Njegova sestra Sarah je zbog toga bila vrlo nesretna, jer dobri doktor nije zarađivao novce, već su postajali sve siromašniji i siromašniji.
Drugo poglavlje:
Doktorov prijatelj Životinjski mesar mu je savjetovao da prestane biti doktor za ljude i postane doktor za životinje.Njegova papiga Polinezija ga je naučila "životinjski jezik" i ubrzo se pročulo da je on veterinar i imao je sve više životinja u svojoj kući, čak su imale i svoja vrata.

Treće poglavlje
Dobri doktor se smilovao majmunu ČiČi ju i cirkuskom krokodili, ali njegova sestra se bojala krokodila kao i drugi stanovnici i nisu više htjeli dolaziti sa svojim životinjama doktoru , pa je on imao sve manje novaca.

Četvrto poglavlje

Lastavice su doletjele iz Afrike, i majmunu ČiČi ju javile o strašnoj epidemiji koja je zahvatila Afričke majmune. Doktor je odmah potražio brod i poveo papigu, gicu, majmuna, psa, patku i sovu i krokodila. A pošto nije znao put do Afrike , lastavica se ponudila da ih odvede do tamo

Peto poglavlje
Na putu prema Africi postajalo je sve toplije, i blizu  ekvatora su naišli na ribe koje lete a zatim i na jato dupina i svi su se raspitivali da li je to brod dr. Dolittlea. Kad su se približili obali doživjeli su brodolom zbog strašne oluje , i morali su brzo uz pomoć konopca napustiti brod.
Polinezija je bila jako sretna što se vratila kući u Afriku. A u doktorovom šeširu Pat-Pat je pronašla miša, koji je htio vidjeti Afriku, i to se zove slijepi putnik.

Šesto poglavlje

Doktor nailazi na kralja i kraljicu. Kralj je ljut jer je drugi bjeli čovjek  pokrao puno zlata i poubijao slonove zbog njihovih kljova, i naredio da se doktor i njegove životinje zatvore u tamnicu. Zahvaljujući Polineziji koja se sakrila ispod kraljevog kreveta, i odglumila najvećeg čarobnjaka , te tako prevarila kralja . Kralj oslobodi doktora i njegove životinje.A kraljica je vidjela Polineziju i sve ispričala kralju koji je shvatio da su ga nasamarili.

Sedmo poglavlje

Kralj je bio jako ljut i poslao je vosku za doktorom a on je žurio prema zemlji majmuna. Nakon dugog putovanja napokon su stigli u zemlju majmuna preko mosta kojeg su napravili sami majmuni.

Osmo poglavlje

U zemlji majmuna bilo je jako puno bolesnih majmuna pa je doktor imao pune ruke posla, napravio je poseban serum za zdrave majmune, i odvojio ih od bolesnih. Naredio je da se napravi velika koliba sa puno ležajeva za bolesne majmune. Međutim nije imao dovoljno životinja koje bi njegovale sve bolesne pa je pozvao i druge životinje da pomognu. No one su to oholo odbile. posebno lav. Kad se vratio kući i zatekao bolesnog lavića, i lavicu koja ga je izgrdila jer je odbio pomoći , lav se vrati doktoru i ponudio svoju pomoć i pomoć svih  drugih oholih životinja. I majmuni su polako ozdravljali . a doktor je bio toliko umoran da je zaspao na tri dana i noći.

Deveto poglavlje.

Doktor je rekao da se mora vratiti , ali je majmunima bilo jako teško pustiti ga . no Čiči im je objasnio zašto se doktor mora vratiti. Majmuni su mu u zahvalu htjeli svašta pokloniti ali je ČiČi rekao da mu poklone rijetku životinju i oni mi pokloniše GURNIME-POVUCIGA.

Deseto poglavlje

To je životinja koja je već i vrijeme dr.Dolittlea  bila vrlo rijetka, Umjesto repa je imala glavu- Što znači da je i sprijeda imala glavu i rogove na njoj.Majmuni su ga dugo nagovarali i uspjeli uvjeriti da pođe sa doktorom kako bi mu pomogao riješiti novčane probleme i Gurnime-Povuci ga je pristao.

Jedanaesto poglavlj

# data[].attributes.body
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu

Glavni lik: doktor John Dolitte

Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh, brod, zatvor, Afrika, prašuma,Kanarski otoci i ribarevo selo.

Dnevnik čitanja:
PRVO POGLAVLJE
U gradiću Pudlleby-on-the-Marsh živio je dr.med. John Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle koja je vodila kućanstvo.Jhon Dolittle je bio cijenjen i poznat doktor.Imali su malu kuću,a veliki vrt o kojem se brinuo doktor.Doktor je volijo životinje i imao je puno ljubimaca,a najdraži su mu dilipas Đip,papiga Polinezija,patka Dab Dab,prase Gic Gic i sova Tu Tu.Kako je vrijeme prolazilo pacjenata je bilo sve manje jer je doktor imao previše životinja u kući.Bilo je i sve manje novaca pa je bio sve siromašniji.
DRUGO POGLAVLJE
Vrjeme je prolazilo a doktoru je ostao samo jedan pacjent, prodavać mesa za životinje (životinjski mesar) koji je doktoru savjetovao da postane doktor za životinje. Papiga Polinezija je slušala razgovor te rekla doktoru da je to dobar savjet i da će ga životinje više cijeniti nego ljudi. Polinezija je doktora naučila životinjski jezik ,te je doktor postao veterinar. Ta vijest se proširila,a prvi pacijent mu je bio stari konj kojem su trebala naočale. Uskoro je doktor imao toliko pacijenata da je u kući svaka vrsta imala svoj ulaz.
TREĆE POGLAVLJE
Životinjama je kod doktora bilo toliko dobro da nisu htjele otići ni kad bi ozdravile. Jedne večeri dok je doktor sjedio u vrtu i pušio lulu, naišao je jedan verglaš talijan vodeći majmuna, koji nije bio sretan ni zadovoljan pa ga je uzeo k sebi,a nazvali su ga Či-Či. U grad je došao cirkus,a s njim i krokodil kojeg je bolio zub. Doktor ga je izliječio i zadržao kod sebe. Nakon nekog vremena sestra Sarah je otišla od doktora jer nije mogla više izdržati s tolikim životinjama. Uskoro je doktor ponovo osiromašio više nego ikad pa su se životinje udružile i obavljale kućne poslove.
ČETVRTO POGLAVLJE
Jedne zimske noći Či-Či je primio porukupreko lastavice od svojih rođaka iz Afrike da su bolesni i treba im pomoć.
Doktor je na obali dogovorio brod i sve što mu treba za put te su krenuli u Afriku,a s njim su krenuli krokodil, majmun Či-Či, papiga Polinezija,pas Đip, patka Dab-Dab,prase Gic-Gic i sova Tu-Tu.
PETO POGLAVLJE
Putovali su šest tjedana i stigli su u Afriku. Iskrcali su se na obalu, a tamo ih je sreo jedan crnac i poveo ih pred svog kralja jer su se nalazili u zemlji Joliginki.
ŠESTO POGLAVLJE
U palači od blata živio je kralj sa kraljicom Ermintrude i kraljevićem Bumpom. Kralj nije bio sretan što vidi doktora jer je bio bijel,a bijelci su bilinezahvalni.Zatvorio ih je u najčvršći zatvor,kamenu tamnicu. Papiga Polinezija uspjela ih je spasiti takošto je prevarila kralja oponašajući doktora i zaprijetila kralju da ako ih ne pusti svi će se razboljeti. Naredio je da ih se pusti i ubrzo je shvatio da je prevaren ali je bilo kasno oni su već daleko pobjegli.
SEDMO POGLAVLJE
Kralj se nadao da će brzo ih pronaći jer nisu poznavali prašumu al oni su uz pomoć Či-Čija se dobro snalazili. Sakrio ih je u veliko šuplje stablo i tu su bili cijelu noć dok se vojnici nisu vratili kući.Ujutro su nastavili i put je bio vrlo dugal nisu bili ni gladni ni žedni jer su Či-Či i Polinezija mogli pribaviti razno voće i povrće.Do Zemlje majmuna je trebalo prijeći preko rijeke a to uspijeli pomoću mosta od živih majmuna.
OSMO POGLAVLJE
Doktor je liječio stotine i stotine majmuna.Zatražio je pomoć drugih životinja pa je tako došao lav na nagovor svoje lavice i sve druge životinje.Uskoro su svi ozdravili i doktor je legao i spavao tri dana i tri noći.
DEVETO POGLAVLJE
Doktor se probudio i obavjestio majmune da se mora vratiti kući jer ima dugova za vratit.Majmuni su vjećali oko poklona za doktora i odlučili mu pokloniti Gurnime-Povuciga posebnu životinju s dvije glave,oštrih rogova i bez repa.
DESETO POGLAVLJE
Doktor se dogovorio s Gurnime-Povuciga da ako joj se ne svidi se može vratiti u Afriku.Pripremili su oproštajnu večeru za doktora ,a doktor je održao kratki govor.Na mjesto gdje je doktor sjedio su postavili veliki kamen kao obilježje za sva vremena.
JEDANAESTO POGLAVLJE
Doktorova družina je krenula natrag.Prešli su ponovo u zemlju Joliginki al morali su biti tihi da ih kralj opet ne uhvati.Dok je Či-Či tražio kokose skupina se izgubila u prašumi.Nažalost su došli do kralja koji ih je opet zatvorio.Polinezija se sakrila na stablu u vrtu i opet ih uspjela spasiti.
DVANAESTO POGLAVLJE
Ovaj put uz pomoć kraljevića Bumpa kojem je doktor izbjelio lice a on je njima osigurao brod i hranu da mogu pobjeći.Svi su se ukrcali na brod osim papige Polinezije,majmuna Či-Čija i krokodila koji su ostali u rodnoj Africi. Doktor je razmišljao kako će pronaći put prema kući i u tom času su se pojavile tisuće ptica lastavica koje su išle na sjever. Bili su sretni jer su im ptice pomogle.
TRINAESTO POGLAVLJE
Plovili su mirno sve do zemlje Berberije gdje su ih jednog dana počeli pratiti gusari.Razapeli sva moguća jedra,ali bili su i dalje su bili spori. Doktor je zamolijo lastavice da im pomognu. Svaka je vukla po jednu nit svezanu za brod i uspjeli su pobijeći.
ČETRNAESTO POGLAVLJE
Ptice su se umorile te su stali na Kanarskim otocima da se okrijepe svi zajedno.Primjetili su štakore kako napuštaju brod,a oni su upozorili doktora da će taj brod vrlo brzo potonuti.Dok su razgledavali otok gusari su im se popeli na brod,a oni su ih nadmudrili i uzeli njihov te pobjegli s njim.
PETNAESTO POGLAVLJE
Kad su gusari shvatili da je doktor pobjegao s njihovim brodom krenuli su za njim.Vođa gusara Ben-Ali sa svojom posadom se našao u moru među morskim psima jer im je brod potonuo.Doktor Dolittle se dogovorio s morskim psinama da ih puste na obalu jer su obećali da više neće biti gusariveć će uzgajati sjemenke za ptice.
ŠESNAESTO POGLAVLJE
Doktor i njegova družina su nastavili putovanje ali su našli novo iznenađenje na brodu.Sova Tu-Tu je otkrila slijepog putnika.
SEDAMNAESTO POGLAVLJE
Sjekirom su razvalili vrata od mračne prostorije u kojoj je bio uplakani i preplašeni dječak.Tražio je svog ujaka.Raspitivali su se kod dupina i ništa nisu otkrili.Oni su bili sigurni da se nije utopio.
OSAMNAESTO POGLAVLJE
Doktor je zamolio orlove da ga potraže iz visine,ali ga ni oni nisu našli.Pas Đip je rekao da ga može pronaći samo mi treba nešto ujakovo.Dječak mu je dao zlatni prsten,al nije bilo dovoljno zatim je izvadio crvenu maramu nakojoj je pas Đip onjušio miris burmuta (duhan za šmrkanje).Morali su pričekati da vjetar promijeni smjer da ga može tražiti.
DEVETNAESTO POGLAVLJE
Ujutro je vjetar puhao s juga i pas nije uspio ništa nanjušiti.Čekali su drugi vjetar s istoka,ali nažalost opet ništa.Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar pas Đip se uzbudio jer je napokon osjetio miris.Probudio je doktora i usmjerili su brod prema zapadu, a lastavice su vukle da što prije dođu.Naišli su na veliku stijenu i ništa nisu vidjeli ni čuli dok pas Đip nije počeo njušiti po njoj.Nanjušio ga je u jednoj dubokoj rupi te se spustili i pronašli ribara.
DVADESETO POGLAVLJE
Ribar je bio u lošem stanju jer nije ništa jeo ni pio već četiri dana.Svi su bili presretni kad su ih vidjeli.Odvezli su ribara i dječaka kući gdje ih je 20 dana čekala ribarova sestra,dječakova majka.Družina se zadržala kod ribara dva ipol dana. Od gradonačelnika ke doktor dobio sat s dijamantima,a pas Đip zlatnu ogrlicu s natpisom "Đipu,najpametnijem psu na svijetu".Nakon toga su uz glazbu odjedrili dalje prema Puddlebyu.
DVADESTET I PRVO POGLAVLJE
Doktor Dolittle i životinje su se vratili u svoju zemlju i odlučili prvo obići cijelu zemlju da pokažu svima posebnu životinju i tako zaradili mnogo novaca.U jesen su došli u Puddleby svojoj kući i Đip je odmah pokazao svima svoju ogrlicu.Doktor je kupio dva nova broda i dao ih brodaru zatim platio dugove trgovcu za hranu.Miševima je kupio novi glasovir i napunio kasice do vrha.Nastavili su dalje živjeti mirno i zadovoljno,a u dalekoj Africi su se životinje nadale ponovnom susretu s doktorom Dolittleom.

# data[].attributes.headline
Rubi Despot 3. b                                                               Priča o doktoru Dolittleu                                                Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod..

# data[].attributes.subject
Rubi Despot 3. b                                                               Priča o doktoru Dolittleu                                                Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh, crkveni toranj, kuća na rubu grada, vrt, smočnica, podrum, grad Oxenthorpe, kuhinja, ribnjak, Afrika, brod, sjenik, valovito more, pješčana plaža, džungla, gusta šuma, kraljeva palača, zatvor, ostava, zemlja majmuna, dolina, mala kuća od trave, velika kuća s mnogo drveta, velika kuća puna kreveta, najdublje džungle Afrike, zološki vrt, rijeka, riječna obala, zemlja Jolliginki, plaža, vrlo gusti dio šume, duboka šuma, obala, gusta šuma s grmljem, biljkama penjačicama i lozom, vlažna i močvarna područja, kraljev vrt, palača, Berberska obala, pustinja Sahara, obala gusara, Berberska zemlja, more, otok, zelena planina, Kanarski otoci, lijepa livada, dolina puna šećerne trske, otvoreno more, mala soba, Brazil, brod, gusarski brod..

# data[].attributes.body
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne hladne zimske večeri, majmun Či-Či uletio je kroz vrata posve bez daha i viknuo doktoru  da je dobio poruku od svog rođaka u Africi. Tamo se među majmunima pojavila neka grozna bolest od koje svi obolijevaju i na stotine ih umire pa preklinju doktora da dođe u Afriku i zaustavi tu bolest. Doktor je bio jadan i u muci jer nije imao novaca ali su m pomogli mornar i trgovac. Mornar mu je posudio brod i zamolio trgovca da pričeka svoj novac dok se doktor ne vrati. Doktor nije mogao povesti sa sobom puha, vodene voluharice, šišmiše i konja. Poveo je samo psa Đipa, patku Dab-Dab, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu, papigu Polineziju i majmuna Či-Čija. Životinjski mesar ih je sve ispratio, a lastavica koja im je prenijela tu poruku rekla je da će im pokazati put u Afriku. I putovanje je počelo.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i njegove životinje putovali su šest tjedana. Usput su susreli ribe poletuše i dupine koji su im pokazali gdje mogu pronaći luk jer im ga je ponestalo. U jednom trenutku podigla se velika oluja sa velikim valovima a zatim su se nasukali i na brodu se pojavila velika rupa pa su uz pomoć konopa na kraju svi stigli na kopno gdje su se sklonili u lijepu veliku špilju. Papiga Polinezija od sreće je skoro plakala što se nakon puno godina vratila u Afriku. Dok su ostale životinje tražile doktorov šešir, pronašle su i miša koji se sakrio kako bi mogao doći sa njima. Na kraju im je prišao jedan crnac i rekao im da ih sve mora odvesti kod kralja Afrike!

# data[].attributes.headline
Rubi Despot 3. b.Priča o doktoru Dolittleu                  Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod 

# data[].attributes.subject
Rubi Despot 3. b.Priča o doktoru Dolittleu                  Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu                         Glavni lik: John Dolittle                                                 Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod 

# data[].attributes.body
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno, prije mnogo godina živio je doktor John Dolittle u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i sa puno, puno životinja koje je jako volio. Najdraži ljubimci bili su mu patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.I tako je, kako je vrijeme prolazilo, doktor imao sve više i više životinja, a ljudi  koji su mu dolazili bilo ih je sve manje i manje sve dok konačno nije ostao više nitko-osim životinjskog mesara kojemu nikakve životinje nisu smetale. No, on je i dalje nabavljao nove ljubimce koje je, naravno, bilo skupo hraniti, a ušteđenog novca bilo je sve manje i manje. Onda je prodao svoj klavir , a miševe preselio u ladicu komode, a novac kojega je za to dobio počeo je nestajati, pa je prodao i smeđe odijelo koje je nosio nedjeljom, te bivao sve siromašniji i siromašniji. Ali psi i mačke i djeca su i dalje trčali za njim i slijedili ga po gradu-isto onako kako su to činili kad je bio bogat.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Životinjski mesar je predložio doktoru Dolittleu  neka postane liječnik za životinje i prestane biti liječnik za ljude zato što doktor zna sve o životinjama. Papiga Polinezija počela je doktoru pričati na ptičjem jeziku što se njemu jako svidjelo i nakon nekog vremena, uz papiginu pomoč, doktor je naučio jezik životinja toliko dobro da je sam mogao s njima razgovarati i razumjeti sve što one kažu. I onda je potpuno prestao biti doktor za ljude. Kad je mesar svima ispričao da će doktor Dolittle postati životinjski doktor, svi su mu počeli dovoditi svoje ljubimce, bolesne krave i ovce, a teglečeg konja izliječio je napravivši mu naočale. Doktoru dolittleu bilo je lako liječiti životinje jer je govorio njihov jezik, a one su mu pričale gdje ih boli i kako se osječaju.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Doktor je imao sve više i više kućnih ljubimaca ali kada si je uzeo majmuna i nakon njega krokodila, sestra Sarah zaprijetila mu je da će otići od njega i udati se ako krokodil ostane sa njima. Doktor nije htio istjerati krokodila pa je Sarah otišla, a on je postajao sve siromašniji jer su mu ljudi prestali dovoditi svoje ljubimce zbog straha od krokodila.

# data[].attributes.body
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmuni su čuli da doktor John Dolittle  ide natrag u Puddleby.
Majmuni su na svom Vijeću odlučili  pokloniti mu rijetku životinju Povuci - Potegni.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su našli životinju Gurnim - Potegni.
Pitali su je  želi li otići s doktorom u zemlju bijelaca.
Na taj način su mu se željeli zahvaliti. Životinja je pristala nakon tri dana.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Doktor s životinjama je krenuo kući, na putu ih je zarobio kralj.
Opet ih je spasila domišljatost Polinezije koja je kraljećiću obećala da će ga doktor učiniti bijelim.
Dvanaesto poglavlje: Lječništvo i čarolija
Kraljevića Bumpa doktor je uspio pobijeliti pa ih je on oslobodio i prirpemio im brod za putovanje.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Dok su plovili približili su im se gusari u brodu s crvenim jedrima.
Spasile su ih lastavice tako što su vukle brod.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Kad su ih lastavice dovukle do otoka kanarinaca štakori su otišli s broda i upozorili ih da će brod potonuti.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Doktor je uz pomoć životinja nadmudrio gusara i natjerao ga da ostane dobar seljak.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Tu -Tu je uspijela čuti zvukove nekoga tko je bio zaključan iz malih vrata u gusarskom brodu. Sove inače jako dobro čuju.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je razbio vrata, u sobici su pronašli malog dječaka. Dječak je pitao za svoga ujaka, doktor je pitao dupine znaju li je li se ujak utopio.
Dupini su sve znali jer su oni oceanski brbljavci, ujak se nije utopio. Svi su bili sretni.
Osamnaesto oglavlje: Mirisi
Svi su htjeli naći dječakova ujaka, poslije orlova i pas Đip ga je htio naći pomoću mirisa duhana. Nije odmah uspio.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Pas je njušio vjetrove i kad je zapuhao zapadni vjetar pas je osjetio gdje je dječakov ujak. Doktor je okrenuo brod i stigli su do hridi gdje se nalazio dječakov ujak.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Nakon što su našli ujaka otišli su u ribarski grad. Tamo je dječaka čekala majka. Iz zavalnosti gradonačelnik je darovao poklone doktoru i Đipu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Kad su se vratili  doktor je proputovao cijelom zemljom pokazujući Povuci-potegni. Zaradio je mnogo novaca. Kad se vratio u Puddleby mornaru je kupio dva broda. Zimi su pričali jedni o drugima.

# data[].attributes.body
N:
A:
P:
G:
S:
M:
V:

# data[].attributes.body
Naziv djela: Priče o doktoru Dolittleu
Ime pisca: Hugh Lofting
Glavni likovi: doktor John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, patkica Dab-Dab, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, majmun Či-Či, konj Verglaš, krokodil,  mornar, kralj, kraljević Bumpo, Lav, gusari, dječak, dječakov ujak...
Vrijeme radnje: u davna vremena
Mjesto radnje: Puddleby, kuća, brod, Afrika, grad

DNEVNIK ČITANJA

1. POGLAVLJE: PUDDLEBY
Doktor John Dolittle želi živjeti sa životinjama. Zato mu ljudi ne dolaze.
2. POGLAVLJE: ŽIVOTINJSKI JEZIK
John Dolittle je postao doktor za životinje. Životinjski jezik ga je naučila stara papiga Polinezija.
3. POGLAVLJE: NOVE NEVOLJE S NOVCEM
Sestra Sarah je odselila. Doktor Dolitle je kupio majmuna. Svi su bili siromašni i gladni.
4. POGLAVLJE: PORUKA IZ AFRIKE
Stigla je poruka iz Afrike da su se majmuni razbolili. Doktor Dolittle je uspio posuditi brod i sa nekoliko životinja krenuo na put.
5. POGLAVLJE: VELIKO PUTOVANJE
Oluja na moru nasukala je brod. Brod je imao rupu i tonuo je. Svi putnici su se spasili. Stigli su u Afriku i crnac ih je odveo kod kralja.
6. POGLAVLJE: POLINEZIJA I KRALJ
Kralj je zatvorio doktora i životinje u zatvor. Polinezija je prevarila kralja praveći se da je nevidljivi doktor Dolittle. Kralj je oslobodio zatvorenike.
7. POGLAVLJE: MAJMUNSKI MOST
Kralj je posalo vojsku da ubije doktora, ali su majmuni držeći se za ruke napravili most i svi su prešli rijeku.
8. POGLAVLJE: VOĐA LAVOVA
Doktor liječi malog lava i antilope i sve majmune.
9. POGLAVLJE VIJEĆE MAJMUNA
Majmuni su odlučili pomoći tako da doktoru poklone životinju gurnime-povuciga.
10. POGLAVLJE: NAJRJEĐA OD SVIH ŽIVOTINJA
Dvoglava životinja gurnime-povuciga odlučio je otići u zemlju bjelih ljudi i pomoći doktoru skupiti novce za brod i dugove.
11. POGLAVLJE: CRNI KRALJEVIĆ
Crni ljudi ztvorili su doktora a Polinezija je glumila vilu i prevarila kraljevića. Rekla mi je da je doktor čarobnjak i da ga oslobodi pa će postati bijeli kraljević.
12. POGLAVLJE: LIJEČNIŠTVO I ČAROLIJA
Doktor je kraljeviću Bumpu pobjelio lice.Svi su uskoro bili slobodni. Papiga Polinezija, Či-Či i krokodil ostali su u Africi, a doktor i druge životinje otišle su brodom. Lastavice su im pokazale put.
13. POGLAVLJE: CRVENA JDRA I PLAVA KRILA
Lastavice su pomogle da pobjegnu od gusara sa crvenim jedrima.
14. POGLAVLJE: ŠTAKORI UPOZORAVAJU
Doktorov brod je trul. Svi su se iskrcali na otok jer su štakori rekli da će potonuti. Gusari su ih tražili, a oni su se ukrcali u gusarski brod.
15. POGLAVLJE: BERBERSKI ZMAJ
Doktor Dolittle je s morskim psima natjerao gusare da postanu seljaci i uzgajaju sjemenke za kanarince.
16. POGLAVLJE: TU-TU DOBRO ČUJE
Tu-Tu je čuo da u brodu iza vrata netko plače, a doktor je odlučio provaliti vrata.
17.POGLAVLJE: OCEANSKI BRBLJAVCI
Iza vrata je bio dječak. pomoći će naći njegovog ujaka.
18. POGLAVLJE: MIRIS
Orlovi nisu uspjeli pronaći ujaka, pa će ga pas Đip pronaći uz pomoć njuha.
19.POGLAVLJE: HRID
Đip je nanjušio cigarete od ujaka. Ujak je skoro umro od gladi ali su ga našli u pećini kako spava.
20.POGLAVLJE: RIBAROV GRAD
Kad su došli u ribarski grad svi su bili sretni. Gradonačelnik je doktoru dao zlatni sat a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo da je najpametniji pas na svijetu.
ZADNJE POGLAVLJE: OPET KOD KUĆE
Doktor je svakome tko je želio vvidjeti Gurnime-povuciga dvoglavu životinju, naplatio 6 penija i tako se obogatio. Kad je stigao kući kupio je dva broda i vratio sve dugove i ostalo mu je puno novaca. životinje u Africi su se nadale da će doktor opet doći.

# data[].attributes.body
IME PISCA: Hugh Lofting

NAZIV DJELA: Priča o doktoru Dolittleu

GLAVNI LIKOVI: John Dolittle (doktor)

SPOREDNI LIKOVI: Sarah Dolittle, patka Dab- Dab, pas Đip, sova Tu- Tu, papiga Polinezija, prašćič Gic- Gic, životinjski mesar, tegleći konj, majmun Či- Či, krokodil, bijeli miš, crni čovjek, kralj i kraljica zemlje Jolliginki i njihov sin Bumpo, crni ljudi, majmuni, lavovi, kralj lavova, antilope, leopardi, lavica i lavić, Veliki Gorila, gurnime- povuciga, ptice lastavice, Berberski gusari, štakori, kanarinci, Ben Ali, morski psi, dječak, dupini, orlovi, dječakov ujak, ribareva sestra, gradonačelnik

VRIJEME RADNJE: nekoć davno, dan, noć

MJESTO RADNJE: selo, kućanstvo doktora Dolittlea, brod, Afrika, pješčana plaža, zemlja Jolliginki, šuma, kraljeva palača, zatvor, most preko rijeke, Zemlja majmuna, travnata kućica, džungla, more, otok, gusarski brod, mala soba na brodu, hrid, ribarev otok, Engleska, Puddelby

REDOSLIJED RADNJE:

1.      Bio jednom, prije puno godina, jedan doktor koji se zvao John Dolittle a živio je u gradiću koji se zvao Puddleby- on- the- Marsh. Imao je sestru koja se zvala Sarah Dolittle. Ona mu je vodila kućanstvo a doktor se sam brinuo za svoj vrt. Kuća im je bila puna ljubimaca jer je doktor volio životinje. Najdraži ljubimci su mu bili: patka Dab- Dab, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, pas Đip i prašćič Gic-Gic. Sarah baš i nije voljela da je kuća puna životinja jer bi one ostavljale za sobom veliki nered.  Ljudi su doktoru počeli sve manje dolaziti zbog puno životinja koje je imao u kući. Na kraju mu je dolazio samo životinjski mesar kojem životinje nisu smetale. On je imao malo novaca i rijetko se razbolijevao, pa doktor Dolittle nije na njemu mogao zarađivati novac.

2.      Jednog dana su doktor i životinjski mesar razgovarali o tome kako bi bilo dobro da doktor Dolittle postane veterinar jer on zna sve o životinjama. Doktor je prvo malo oklijevao a zatim je pristao. Papiga Polinezija je to s prozora slušala. Kad je mesar otišao, rekla je doktoru da životinjski mesar pametno govori i da bi možda zaista bilo bolje da postane veterinar. Prvo mu je pričala na ljudskom jeziku a zatim je počela pričati na životinjskom jeziku. Doktor Dolittle je pitao Polineziju može li ga ona naučiti životinjski jezik. Papiga Polinezija je pristala a doktor je otišao po bilježnicu da bi mogao zapisivati riječi životinjskog jezika i životinjsku abecedu. Doktor Dolittle je želio naučiti jezik životinja kako bi mogao pitati životinje što im je i gdje ih boli. Starice su mu dolazile sa svojim bolesnim životinjama koje su doktora Dulittla jako voljele. Jednog mu je dana došao tegleći konj koji je htio da mu doktor pribavi naočale jer je slabo vidio. Konj je doktoru ispričao priču kako u njegovom kraju živi jedan loš veterinar koji se uopće ne razumije u životinje i stalno mu je liječio zglob umjesto očiju. Konj je tog veterirana ritnuo i ovaj je odletio u baru. Doktor mu je nabavio naočale kakve je konj htio. Konj je onda otišao a doktoru je nastavilo dolaziti jako puno raznih životinja. Doktor je morao staviti posebna vrata za razne vrste životinja. Polinezija mu je jednog dana ispričala da joj je zlo od ljudi zato jer ništa ne znaju. Rekla mu je i da je jako stara, sto osamdeset i tri ili sto osamdeset dvije godine.

3.      Doktor Dolittle je imao sve više i više ljubimaca i bolesnika ali je ipak sve više zarađivao. Jednog dana je doktor vidio svirača vergla s majmunom na uzici. Odmah je vidio da je majmun prljav i nesretan i od svirača je uzeo majmuna. Nazvao ga je Či- Či. Neki drugi dan kad je u Puddleby došao cirkus jedan krokodil kojeg je jako bolio zub pobjegao je i došao kod doktora. Doktor mu je popravio zub a krokodilu se toliko svidjela njegova kuća i odlučio je tu ostati. Doktoru su zbog krokodila starice prestale dovoditi svoje životinje jer su se bojale. Sarah je doktora nagovarala da krokodila istjera iz kuće ali on to nije htio pa je Sarah rekla da će se ona iseliti i udati se. I onda je otišla. Doktor je ostao bez novaca ali je ipak stalno govorio da je nova živa muka. I onda su se životinje zabrinule kako će doktor prehraniti i sebe i njih. Počele su ga nagovarati da istjera krokodila iz kuće. Ali su se dogovorile da će pomoći doktoru u kućanskim poslovima. Svima su poslovi bili teški ali su ipak pomagale.

4.      Zima je bila jako hladna a u doktorovoj kući su svi bili gladni. Jednom su svi čuli zvuk kao da netko trči prema kući a to je bio Či- Či. On im je rekao da mu je lastavica donijela poruku iz Afrike da su se majmuni počeli razboljevati. Doktor je rekao da uvedu lastavicu da se malo ugrije uz vatru. Doktor je rekao da bi volio ići u Afriku, osobito po ovakvom hladnom vremenu, ali da nema novaca za kupiti zrakoplovnu kartu. Rekao je onda da se sjeća jednog mornara čiju je bebu izliječio pa je rekao da od njega možda može posuditi brod za Afriku. Mornar je pristao. Dogovorili su se da će s doktorom ići: Đib, Či- Či, Polinezija, krokodil, Gic- Gic, Dab- Dab i Tu- Tu. Još su razgovarali da moraju ponijeti sve zalihe koje imaju, od pića do hrane. Ukrcali su se na brod. Ispratio ih je i životinjski mesar koji im je za poklon dao puding od sala. Krenuli su prema Africi.

5.      Jedrili su i jedrili puno dana. Lastavica im je pokazivala put. Dab- Dab se kupala u moru kad bi joj bilo vruće. Ostale životinje su uživale u lijepom toplom suncu. Putem su vidjeli ribe i dupine. Jednom su se iznenada zabili u stijenu u moru koja je bila malo dalje od Afrike. Brod se oštetio. Na dnu mu je bila velika rupa. Životinje su donijele konopac i Polinezija je jedan kraj odnijela na kopno i zavezala za stablo a drugi kraj su zavezali za brod. Tako su pomoću konopa svi sretno došli na kopno. Doktor se sjetio da mu je negdje u moru pao šešir i poslao je Dab- Dab da ga pronađe. Kad ga je pronašla, u njemu je bio bijeli miš koji joj je rekao da se nije htio utopiti pa se unutra sakrio. Odjednom je iz džungle dotrčao crni čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki. I oni su krenuli za njim.

6.      Dugo vremena su svi hodali kroz šumu. Došli su do kraljeve palače. Tu je živio kralj sa svojom kraljicom po imenu Ermintrude i sinom Bumpom. Kad je doktor Dolittle došao do kralja on ga je upitao čime se bavi a doktor je odgovorio da je veterinar. Kralj mu je onda rekao da mu ne dopušta da hoda kroz njegovu zemlju. Kralj je crnim ljudima naredio da doktora i njegove ljubimce zatvore u zatvor. U zatvoru je Gic- Gic plakao a Polinezija je izašla iz doktorovog džepa gdje se skrivala i rekla je da će odletjeti u kraljevu palaču i da će smisliti način da oslobodi doktora i sve svoje prijatelje. I onda je odletjela i ušla je u palaču. Kralj je spavao a ona je ispod njegovog kreveta kašljala i oponašala glasom doktora kako bi prepala kralja i rekla mu je da ako ih ne pusti da će učiniti da se svi u palači razbole. Kralj joj je povjerovao i prepao se i pustio je svoje zatvorenike.

7.      Kralj je drugi dan shvatio da su ga nasamarili i bio je jako ljut i poslao je crne ljude da uhvate doktora i ljubimce. A doktor i životinje su otišli iz zatvora i bježali prema Zemlji majmuna. Či- Či je shvatio da ih netko prati i pokazao je prijateljima jedno šuplje stablo u koje su se zatim sakrili. Crni ljudi ih nisu mogli naći i otišli su kućama. Životinje su krenule dalje i dugo hodale po šumama. A kralj je bio jako ljut zato ih crni ljudi nisu nigdje mogli naći pa ih je poslao opet. A naša družina je bezbrižno hodala po šumi sve dok nisu ugledali majmune. Svi su bili sretni. Onda su spazili vojsku crnih ljudi i počeli bježati. Majmuni su se primili za ruke i napravili most preko rijeke da bi doktor i njegove životinje mogli prijeći rijeku i spasiti se od vojske a onda i spasiti majmune.

8.       Kad su doktor i životinje došli u Zemlju majmuna, majmuni su bili jako sretni i napravili su im travnatu kućicu. Unutra je doktor mogao liječiti majmune. Bilo ih je puno bolesnih pa je pozvao po pomoć. Pozvao je lavove, leoparde i antilope da mu pomognu oko majmuna. Pozvao je i kralja lavova ali je on rekao da mu neće pomoći jer su majmuni prljavi i ludi. A i antilope i leopardi su isto rekli da neće pomoći. Doktor se zabrinuo jer neće moći sam smiriti majmune. Onda je lav došao kući i od žene lavice čuo da im je sin bolestan. Onda ga je upitala je li to došao doktor za životinje i naredila je lavu da odvede lavića kod doktora i da mu pomogne oko majmuna. Lav je s lavićem otišao do doktora a on je izliječio lavovog sina. A onda su leopardi, lavovi i antilope došle pomoći doktoru. Doktor je svim zdravim majmunima rekao da moraju dobiti cijepivo kako se slučajno ne bi razboljeli.

9.      Pred doktorovim je vratima stajao Či- Či i nikoga nije puštao u travnatu kućicu dok se doktor nije probudio. Kad se doktor probudio rekao je Či- Čiju da se mora vratiti u Puddleby. Svi majmuni su bili jako iznenađeni što doktor misli otići. Mislili su da će doktor s njima zauvijek ostsati. Baš te večeri su se majmuni okupili u džungli i o tome raspravljali. Nakon nekoliko pitanja Veliki Gorila se ustane i kaže da bi majmuni mogli otići kod doktora i zamoliti ga da ostane. Rekao je da ako mu naprave veću kuću i krevet možda ostane. Či- Či tada ustane a neki majmun šapne da svi budu tiho. Či- Či je rekao da nema smisla tražiti doktora da ostane i rekao im je da on nema više novca. Neki su pitali što je novac a Či- Či im kaže da u zemlji bijelih ljudi ne možeš ništa raditi bez novca. Rekao je kako je morao djecu prositi za novac dok je još bio sa sviračem vergla. Rekao im je i da nisu imali ništa novaca a ni hrane dok su pošli u Afriku i da im je neki čovjek posudio malo biškota i dogovorili su se s njim da će mu platiti kad se vrate. Majmuni su se tada utišali i dalje razmišljali na tlu. Zatim Najveći Pavijan ustane i predloži da bi doktoru mogli dati neki poklon prije nego što ode. Jedan mali i sitni crni majmun reče da i on to misli pa su se tako dogovorili. Rekli su da će mu pokloniti puno voća ali je Či- Či rekao da bi takve stvari mogle istrunuti putem do Puddlebyja. Či- Či im je zatim predložio da ulove za doktora neku rijetku životinju koje nema u zoološkim vrtovima. Jedan se majmun tada sjetio da bi mu mogli pokloniti životinju po imenu gurnime- povuciga.

10.   Gurnime- povuciga je naime životinja s dvije glave na svakom kraju tijela, a na svakoj glavi su po dva velika roga. Nije bilo lako uloviti tu životinju. Kad su majmuni krenuli da ju pronađu, dugo su je tražili i napokon su je pronašli. Jela je travu i nije ih primijetila u blizini. Napravili su krug oko nje kako ne bi mogla pobjeći. Či- Či ju je tada pitao hoće li s njima do doktora Dolittlea a ona je odgovorila da neće. Či- Či joj je rekao da je taj doktor jako dobar prema životinjama i da može razgovarati na njihovom jeziku. Ona je odgovorila da će ga vidjeti i ako joj se svidi da će mu biti jedna od ljubimaca. Tako su majmuni s gurnime- povuciga krenuli kod doktora. Doktor se jako šokirao kad je vidio takvu životinju ali mu se ipak svidjela. I gurnime- povuciga je bila sretna s novim društvom. Gic- Gic, Dab- Dab i Đip su joj se iza leđa izrugivali i nagovarali doktora da ju pokazuje ljudima za novce, ali on to nije htio jer to ne bi bilo pošteno prema njoj. Doktor i njegovi ljubimci su se spremili za put natrag u Puddelby, makar su bili tužni. Na posljednjoj večeri su doktor, ljubimci i majmuni puno jeli a na kraju je doktor rekao da će mu biti žao otići. Majmuni su u sjećanje na doktora na njegovo mjesto gdje je sjedio stavili veliki kamen a ljudi kažu da kamen i dalje tamo stoji i da majmunice kad prolaze sa svojom djecom govore djeci da je tu sjedio slavni doktor po imenu John Dolittle.

11.   Družina je brzo stigla do obale rijeke. Tamo su stali da se oproste s majmunima i to je dugo trajalo. Onda su doktor i ljubimci nastavili put sami. Polinezija je rekla da moraju tiho prolaziti jer je blizu palača od kralja. Doktor je rekao da se pita gdje će nabaviti novi brod s kojim će ploviti do Puddlebyja. Jednog dana je Či- Či išao brati orahe a doktor i njegovi ostali ljubimci su se izgubili. Či- Či ih nije mogao pronaći pa se jako uzrujao. A njih su crni ljudi uhvatili i odveli ih pred kralja. On ih je opet bacio u tamnicu. A Polinezija im je pobjegla i sakrila se na stablu u vrtu. Ovaj put je imala drugi plan umjesto da plaši kralja. Navečer je ugledala Či- Čija i rekla mu da su doktor i svi ostali u tamnici. Zajedno su ugledali kraljevića Bumpa koji je čitao bajke i maštao da je bijeli kraljević. Polinezija je dobila ideju i rekla mu da je ona kraljica vila i da zna čovjeka koji bi mu mogao napraviti takvo čudo. Rekla je da se zove John Dolittle i da leži u tamnici, te da ga mora osloboditi a on će mu za zahvalu pobijeliti kožu.

12.   Kasno u noći, kad su kralj i kraljica spavali, Polinezija je otišla reći doktoru da će mu ubrzo stići kraljević Bumpo i pustiti ga van ali da mu on mora pobijeliti kožu. Doktoru nije bilo jasno kako da to učini ali se onda sjetio svojih lijekova u torbi. Kad je kraljević Bumpo stigao, pustio je doktora van a doktor je pomiješao nekoliko lijekova i krema i rekao Bumpu da mora u to umočiti lice na nekoliko sekundi. Kad je Bumpo izvadio lice iz posude, bilo mu je potpuno bijelo i bio je jako sretan. Doktora i ljubimce je izveo iz palače i dao  im brod kojim će otploviti natrag u Puddleby. Krenuli su na put. Doktor je rekao da mu je žao Bumpa jer će sutradan sigurno lice opet biti crno. Na putu su čuli odjednom snažan zvuk a to su bile brojne lastavice koje su im pokazivale put do nekog otoka. Polinezija, Či- Či i krokodil su zauvijek ostali u Africi a ostali su se morali vratiti kući.

13.   Doktor i njegove životinje su sigurno plovili kući ali je brod trebao proći pored Berberske obale gdje su živjeli  Berberski gusari. Oni su bili jako zli i pljačkali su brodove i odvodili ljude. Jednog dana su doktor i njegove životinje ugledali brod s crvenim jedrima. Nisu znali čiji je to brod pa su se malo uplašili. Đip je govorio da može nanjušiti bilo kakav miris pa i miris zlih ljudi i da su zli oni na onom brodu kojeg su vidjeli. Doktor je zatim rekao da moraju ploviti što brže mogu da ih taj brod ne bi mogao stići. Odjednom je do njih došlo puno lastavica koje su brzo letjele i doktor ih je zamolio da vuku njegov brod. Lastavice su pristale i doktorov brod je i dalje sigurno plovio morem bez ikakvih gusara iza sebe.

14.    Lastavice su se brzo umorile pa su odvukle brod do najbližeg otoka. Tamo su ih dobro sakrile a one su se malo odmarale. No iz broda je istrčalo puno, puno štakora a jedan od njih je rekao doktoru da štakori žive u brodu a kad on počne tonuti da onda oni svi izađu van. Doktor mu je odgovorio da to zna a štakor mu je rekao da će ovaj brod do sutra navečer potonuti. Štakori su zatim otišli. Na tom otoku je bilo puno kanarinaca. Doktor ih je pitao znaju li možda oni put do izvora vode jer je bio jako žedan. Kanarinci su rekli da znaju i odveli su doktora da se napije. Poslije su ga upozorili da su u zaljev došli gusari i popeli se u doktorov brod i da mogu pobjeći s otoka tako da se ukrcaju na gusarski brod i otplove.

15.   Doktor i njegove životinje su krenuli do obale i šuljali se do broda. Ukrcali su se na brod i krenuli. Ali sve bi bilo dobro da Gic- Gic nije kihnuo. To su čuli Berberski gusari koji su onda vidjeli da im je netko preuzeo brod pa su se dali u potjeru za njima. Ben Ali (Berberski Zmaj, vođa gusara) se prijetio doktoru ružnim stvarima da ako mu ne vrati njegov brod da će mu pojesti njegove životinje. No onda je brod na kojem su sada bili gusari počeo propuštatio vodu i sve je više tonuo. Ben Ali je tek tada shvatio da je brod loš. Zatim je rekao da bi sada štakori koji su u tom brodu trebali početi bježati. Doktor im nije htio reći da su štakori već ranije pobjegli. Na kraju je brod na kojem su bili gusari potonuo, gusari su sada bili u vodi a doktor se spasio.  Do doktorovog broda su došli morski psi a jedan od njih je upitao doktora želi li da morski psi pojedu gusare. Doktor mu je odgovorio da bi to bilo dobro ali da to ipak ne želi nego ga je poslao da mu dovede Ben Alija.  Zatim je rekao Ben Aliju da prestane pljačkati, ubijati ljude i potapati brodove i da mu je bolje da postane seljak a da će na to paziti kanarinci pa će reći doktoru ako to ne bude poštovao. Ben Ali prvo nije htio pristati ali na kraju je pristao i otplivao na obalu.

16.   Doktor se zahvalio morskim psima pa su on i životinje krenuli na put kući. Kad su kretali na otvoreno moresve životinje su sišle u potpalublje i razgledavale ga. Brod im se jako svidio i vidjele su da je sve jako lijepo uređeno i da ima punbo zlata i lijepih stvari. Onda se i doktor spustio u potpalublje da se i on uvjeri kako je brod zaista lijep. Našao je životinje oko nekih malih vrata koja nisu imala ključ. Dok su tražili ključ našli su mnoštvo blaga. Našli su i ključ i otključali mala vrata. Doktor je ušao unutra u prostoriju bio je mrak i ništa se nije vidjelo ali je zato mirisalo po rumu. Svi su čuli nečiji plač ali nisu znali čiji je. Doktor im kaže da nađu sjekiru da probiju vrata.

17.   Svi su se razišli i našli su sjekiru a doktor je probio vrata. Ušao je unutra i zapalio šibicu jer je bio u potpunom mraku. U sobi je vidio bačve pune ruma i dječačića kako plače nasred sobe. Dječak se prepao i pitao doktora je li doktor gusar a doktor mu je rekao da nije i da mu neće ništa napraviti. Zatim ga je dječak pitao je li vidio njegovog ujaka i ispričao je doktoru da su mu gusari ujaka pitali hoće li biti gusar, a kad im je rekao da neće, borili su se s njim a dječaka su stavili u sobu s bačvama ruma. Doktor se nad njim sažalio i rekao da će on i njegove životinje pronaći njegovog ujaka. Dječaka su zatim izveli iz sobe da popiju čaj. Kad su bili u brodskoj blagovonici, Dab- Dab je rekla doktoru da pita dupine je li se dječakov ujak utopio. Djačak je pitao doktora kakvo to čudno pucketanje jezikom izvodi, a doktor mu je rekao da je govorio na pačjem jeziku. Zatim je dječak pitao kakva je to životinja s dvije glave a doktor mu je rekao da je to gurnime- povuciga i da ako on to čuje da bi mu bilo jako neugodno. Doktor je upitao dječaka kako njegov ujak izgleda a on je rekao da ujak crvenu kosu a na ruci mu je istetovirano sidro. Rekao je i da je ujak jako dobar, da je najbolji mornar u južnom Atlantiku i da je snažan. Njegov se brod zvao Prgava Sally. Doktor je onda otišao na palubu i ugledao je jato dupina. Pitao ih je jesu li možda vidjeli dječakovog ujaka i je li se možda utopio. Oni su rekli da ga nisu vidjeli ali da su vidjeli njegov ribarski brod na dnu mora. Zatim su rekli i da će pregledati more da se uvjere je li živ.

18.    Doktor i ljubimci su odlučili pronaći dječakovog ujaka. Zamolili su i orlove da ga pronađu jer oni ipak imaju najbolje oči i mogu vidjeti s velike visine. Orlovi su pristali i krenuli pronaći ujaka. Nakon nekog vremena su se vratili i rekli da ga nisu uspjeli pronaći. Doktoru i dječaku je to bilo jako žao čuti. Onda su pitali dječaka ima li neki ujakov predmet a on im je dao burmut, a to je vrsta duhana. Đip je ponjušio burmuti rekao da će sada malo lakše pronaći ujaka. Rekao je da mora prvo pričekati da vjetar promijeni smjer da vidi s koje strane svijeta dolazi miris burmuta pa će znati da je tamo i dječakov ujak. Svi su se razveselili jer su vjerovali da će ga Đip pronaći.

19.     Slijedećeg jutra su rano ustali i vidjeli da vjetar puše s juga. Đip još uvijek nije najušio nikakav miris burmuta. Nakon tri dana je vjetar promijenio smjer, puhao je sa zapada i Đip je uspio nanjušiti burmut kojeg šmrče dječakov ujak. Otrčao je do doktorovog kreveta i probudio ga govoreći mu da moraju promijeniti smjer plovidbe na zapad. Svi su istrčali van i krenuli na zapad. Dugo, dugo su plovili, opet su im pomogle lastavice da što prije stignu na zapad. Napokon su ugledali veliku hrid na kojoj nije bilo baš ništa, ni ljudi, ni životinja, ni biljaka. Ali Đip je rekao da ovdje miriši po burmutu i da dječakov ujak mora biti tu negdje. Zatim je rekao doktoru da približi brod hridi kako bi njih dvojica mogli skočiti. Tražili su dugo i na sredini hridi spazili duboku jamu. Doktor je upalio šibicu kad su ušli u jamu i tamo ugledali čovjeka s crvenom kosom i puno burmuta.

20.   Probudili su čovjeka, rekli mu tko su, izveli iz jame i ukrcali na svoj brod. Svi su bili sretni jer su našli dječakovog ujaka. Doktor ga je onda pitao gdje živi a on mu je rekao da živi na malom otoku. Zatim su krenuli tamo. Došli su na ribarovov otok a tamo ih je na nekoj stijeni čekala ribareva sestra, dječakova majka. Za zahvalu je doktora puno izljubila. Kad je htjela poljubiti Đipa, on je pobjegao. Doktor i družina su ostali kod njih nekoliko dana jer ih je dječakova majka tako zamolila da im se zahvali što su spasili njenog sina i brata. Kad bi doktor izašao van, svi dječaci bi šaputali kako je to najhrabriji i najpametniji čovjek na svijetu. Jednog dana se doktor spremao otići. Stavio je na brod i hranu i vodu. Idućeg jutra je izašao van a ispred kuće je stajala hrpa ljudi i gradonačelnik s paketićem u ruci. U paketiću je bio dijamantni sat za zahvalu. Zatim je izvadio malo veći paket u kojem je bila ogrlica od zlata s privjeskom na kojem je pisalo: „Đip- najpametniji pas na svijetu“. Zatim su se oprostili i doktor i životinje su otplovili kući.

21.   U ljeto su stigli u Englesku. Putovali su s ciganskim kolima i kako bi doktor zaradio novce pokazivao je ljudima gurnime- povuciga za šest penija. Nakon nekog vremena su zaradili dovoljno novaca da kupe dva nova broda za mornara koji im je prije putovanja posudio brod, kojeg su oni razbili na putovanju. Zatim su se sretno vratili u Puddelby. Kad su došli kući, Đip je odmah išao svoju ogrlicu išao pokazati susjedovom psu a kad se vratio je veselo skakutao po dvorištu. Gurnime- povuciga se nije htio vratiti u Afriku jer mu se tu jako svidjelo. I svi su zauvijek sretno živjeli a doktor je imao dovoljno novaca da prehrani i sebe i životinje.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o Doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Mjesto radnje: kuća, Afrika, brod, Puddelby
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: Polinezija, Či-Či, Pat-Pat, Gic-Gic, Gurnime -Povuciga,Ben ali,ribar

Dnevnik čitanja
Prvo poglavlje: Puddelby
Živio jednom doktor po imenu John Dolittle. Zbog ljubavi prema životinjama postao je doktor za životinje.

Drugo poglavlje: Kako životinje govore

Doktor je naučio životinjski jezik i pomogao konju koji je imao slab vid.

Treće poglavlje: Opet briga zbog novca
Imali su dosta novaca ali je došao krokodil i rekao:" Doktore ne mogu u cirkus. Hoću živjeti kod vas".Doktor je pristao. Zbog njega su se plašili svi ljudi i nisu htjeli ići kod doktora.Doktor je ostao siromašan.
Četvrto poglavlje: Glas iz Afrike
Doktor je saznao da u Africi vlada bolest.Htio je ići pogledati može li ih izliječiti. Ali nije imao novaca za putovanje.No doktor i životinje su posudili brod i krenuli.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Stigli su u Afriku i hodali dok ih neki crnci nisu odveli do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i Kralj

Kralj ih je bacio u tamnicu ali je Polinezija prevarila kralja i oslobodila ih.

Sedmo poglavlje : Majmunski most
Kralj je poslao svoju vojsku da ih nađu.Doktora su majmuni pronašli preveli ih preko mosta.Bili su spašeni.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Je liječio majmune,no trebala mu pomoć.Pitao je lava Ali je to odbio.Tek kad mu se dijete razbolilo pristao je pomoći.

Deveto poglavlje: Vjeće majmuna
Majmuni u se odlučili da ce doktoru pokloniti životinju Gurnime-povuciga.

Deseto poglavlje: Najrjeđa životinja:
Gurnime-povucia su majmuni nagovorili da s doktom ode u zemlju bijelih ljudi.Doktor je pristao zbog novca.Ljudi će platiti da vide tu životinju.

Jedanaesto poglavlje: Crni princ
Kraljevi ljudi su uhvatili doktora i bacili ga u tamnicu.Kraljev sin princ Bumpo je rekao da će osloboditi doktora i životinje ako ga on pretvori u bjelca.

Dvanaesto poglavlje: Ljekarije i čarolije
Doktor, ga je obojao u bijelo Bumpo im je dao brod.Či-ČI, Polinezija i krokodil su ostali u Africi.

Trinaesto poglavlje: Crvena Jedra i Modra Krila
Berberski gusari su Ih lovili svojim brzim brodom, ali su uz  pomoć lastavica uspjeli pobjeći.

Četrnaesto poglavlje:Opomena štakora
Štakori su im rekli kako će brod potonuti.Doktor im je zahvalio i krenuo na otok,no lastavice su im rekle da su gusari na njihovom brodu ali ako se požure mogu stići na njihov brod.

petnaesto  poglavlje:Zmaj od berberije
doktor i životinje su stigli do gusarskog broda i htjeli pobjeći no gusari su im zapriječili prolaz.Taman kad su gusari htjeli zarobiti doktora i pojesti svinju i patku brod je potonuo. doktor je od gusara napravio seljake.

Šesnaesto poglavlje:Tu-Tu sluša
Našli su neka vrata i Tu-Tu im je rekla da je unutra dječak.

Sedamnaesto poglavlje:Blebetuše oceana:
Doktor je razbio vrata i unutra je stvarno bio dječak.Bojao se da su njegovog ujaka bacili u more ali su mu dupini rekli da nije tako.

Osamnaesto poglavlje:Đip njuška
Doktor je zamolio orlove da nađu riđokosog ujaka,no oni ga nisu našli. Đip je htio nanjušiti duhan za šmrkanje.Nanjušio je mnogo stvari ali nigdje nema duhana.

Devetnaesto poglavlje:morska hrid:
Ujutro je Đip nanjušio duhan koji ih je odveo do otoka.U špilji su našli dječakova ujaka.

Dvadeseto poglavlje: Ribarevo mjesto:
Vratili su ribara doma a na dar su dobili sat i ogrlicu.

Dvadeset i prvo poglavlje:Oped kod kuće:
Vratili su se kući i zbog Gurnime-povuciga dobro su zaradili i vratili dug.

Mišljenje o dijelu:Priča govori kako novac stvara probleme.Sviđa mi se što doktor to poručuje.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hough Lofting
Mjesto radnje: kuća u Puddlebyu, džungla u Africi, brod
Vrijeme radnje: prije sto, dvjesto godina
Glavni likovi: John Dolittle, papiga Polinezija, majmun Či-Či
Sporedni likovi: patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, psić Đip, sova Tu-Tu, Sarah, krokodil, konj, majmuni, kralj, kraljica Ermintrude, princ, lastavica
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
U malom gradu Puddleby živio doktor Johon Dolittle koji je jako volio životinje. Prvo je bio doktor za ljude, a onda je postao doktor za životinje.
Drugo poglavje: Životinjski jezik
Doktora je Polinezija naučila životinjski jezik.
Kad je naučio pričati životinjski jezik pomogao je konju koji nije dobro vidio od sunca tako da mu je dao da nosi zelene naočale.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Došao je krokodil.
Doktor je izlječo krokodila, ali krokodil nije htijo otići natrag u cirkus.
Doktor nije nikad odbijao životinje tako da je i krokodila uzeo za kućnog ljubimca. To je jako plašilo ljude pa mu niko više  nije želio doći.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lasta je majmunu Či - Čiju  rekla da su majmuni u Africi teško bolesni.
Majmun Či -Či je brzo otišao doktoru i to mu prenio. Doktor je htio pomoći, ali nije imao novaca da plati putovanje pa je posudio brod i krenuo na put.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Dugo su putovali, vodila ih je lastavica sve dok se nisu nasukali na Afriku.
Šesto ogavlje: Polinezija i kralj
Došli su u palaču kralja zemlje Jolliginki. Kralj im nije dopusti da odu do majmuna. Zatvorio ih je u zatvor. Svojom mudrošću ih je spasila Polinezija.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kraj ih je htio uhvatiti jer su ga prevarili. Došli su do provalije i majmuni su napravili majmunski most da preko njega pređu doktor i životinje. Takav most ljudi nikad nisu vidjeli.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor je pomogao majmunima i drugim životinjama. Vođa lavova je htio pomoći tek nakon što je osjetio patnju kad mu se razbolio lavić.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Dvanaesto poglavlje: Lječništvo i čarolija
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Osamnaesto oglavlje: Mirisi
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hough Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Mjesto radnje: Puddleby,brod,afrička džungla,tamnica,kanarski otoci
Vrijeme radnje: neodređeno
Glavni lik: doktor John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah Dolittle, trgovac životinjskom hranom, patkica Dab-Dab, pas Đip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, majmun Či-Či, konj, Verglaš,krokodil, mornar, kralj Džolidžikija, kraljević Bumpo, Lav, Gurnime-Povuciga, gusari,dječak,dječakov ujak, lastavice,...
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Doktor Dolittle živi u maloj kući s velikim vrtom sa sestrom Sarah i ljubimcima. Bio je veliki ljubitelj životinja, te zbog velikog broja ljubimaca imao je sve manje pacijenata.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija olučila je doktora naučiti životinjski jezik. Cijelo jedno popodne doktor je zapisivao značenje riječi životinja. Malo pomalo doktor je naučio jezik životinja i postao liječnik za životinje. Prvi pacijent mu je bio konj kojemu je nabavio zelene naočale kako ne bi oslijepio dok radi u polju na suncu.
Treće poglavlje:Nove nevolje s novcem
Što je više liječio životinje imao je manje pacijenata i manje novaca. Od Verglaša je nabavio majmuna kojeg su ostale životinje nazvale Či-Či. Krokodil je pobjegao iz cirkusa čuvši za dobrog doktora. Ljudi su se bojali krokodila i prestajali su dolaziti. Doktorova sestra Sarah se naljutila i otišla od kuće. Iako su bili bez novaca doktor i životinje su se dobro slagali  i pomagali su doktoru u kućanskim poslovima.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Majmun Či-Či dobije poruku preko lastavice od rođaka iz Afrike da se strašna bolest širi među majmunima. Moli doktora Dolittlea da pođu u Afriku pomoći majmunima. Iako nije imao novaca doktor je silno želio pomoći. Zamolio je mornara da mu posudi brod, te da od trgovca zamoli da mu da hranu, te će mu dati novce kad se vrati s puta.Ukrcao je na brod životinje.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor Dolittle , papiga Polinezija, svinja Gic-Gic, majmun Či-Či, pas Đip, patka Dab-Dab, sova Tu-Tu, krokodil krenuli su put Afrike . Putovali su neprekidno šest tjedana. Stigli su u Afriku gdje im se nasukao brod. Nakon što su ostali bez broda morali su sa crnim čovjekom koji je izašao iz šume ići pred kralja.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Nakon što su upoznali kralja, kraljicu Ermintrude i kraljevića Bumpu kralj je doktora i životinje dao zatvoriti u tamnicu. Na sreću uz papigu Polinezijzu uspjeli su pobjeći već prve noći.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada je kralj uvidio da je nasamaren poslao je svu vojsku i sluge u potragu kako bi uhvatili doktora. Međutim doktor i životinje su bili brži i uz pomoć majmuna i mosta koji su majmuni napravili držeći se za ruke i noge uspjeli su pobjeći kralju i prijeći na drugu stranu litice gdje su bili bolesni majmuni.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle bio je užasno zaposlen.Otkrio je da su tisuće majmuna bolesni.Prvo je razdvojio bolesne od zdravih, te je zdrave cijepio. Tri dana i tri noći su majmuni pristizali iz cijele džungle da ih doktor liječi. Nakon što je dao sagraditi još jednu kuću doktor je zamolio lava da mu pomognu oko majmuna. Lav se prvo protivio, ali kad mu se razboljelo dijete pristao je pomoći. Pomogli su osim lavova i leopardi.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Uskoro su majmuni počeli ozdravljati, a velika kuća je postajala prazna. Nakon što je prošao i drugi tjedan doktor je izliječio sve majmune. Objasnio im je kako se zaštititi od bolesti. Doktor je rekao Či-Či ju da se mora vratiti doma u Puddleby. Majmuni su bili sretni što su izliječeni, ali tužni što tako dobar čovjek odlazi.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su se željeli na neki način zahvaliti doktoru što im je pomogao i izliječio ih, pa su mu darovali rijetku vrstu životinje Gurnime-Povuciga.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Nakon zabave doktor se sa životinjama uputio prema obali. Nije prošlo dugo vremena kad ga je kralj ponovno zarobio.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Uz pomoć papige Polinezije i njenog obećanja kraljeviću Bumpu da će ga doktor pobijeliti ako im obezbijedi brod i pusti iz tamnice, doktor i životinje su ponovo na slobodi. Nakon što krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija ostanu u africi jer je to njihov dom doktor i ostale životinje se ukrcaju u brod, otisnu na more i krenu prema Puddleby-ju.
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Krenuvši natrag kući, doktor nailazi na još jednu prepreku. Bili su to gusari. Oni su ih presreli na moru,ali uz pomoć lastavica uspjeli su im pobjeći.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Uskoro su se lastavice umorile, pa su predložile doktoru da se odmore na obližnjem otoku. Dok su se odmarali, pirati su zaposjeli njihov brod. Doktor je vidio štakore kako napuštaju njihov brod. Kanarinci koji su doktoru pomogli naći pitku vodu i nekoliko lastavica nakon upozorenja štakora da im brod tone, rekli su doktoru dok gusari traže po njihovom brodu što će ukrasti, neka on uzme brod od gusara.
Petnaesto poglavlje:Berberski zmaj
Sve bi prošlo dobro da praščić Gic-Gic nije počeo kihati. Tada su ih gusari zamijetili, ali prije nego su stigli do doktora brod im je potonuo. Okruzili su ih morski psi. Doktor se dogovorio sa morskim psima da pirate ne pojedu, ako Ben Ali-Berberski zmaj obeća da će postati seljak i prestati napadati brodove. Nakon što su se dogovorili, doktor je nastavio svoje putovanje doma.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Dok su životinje pregledavale potpalublje broda i divili se, sova Tu-Tu je otkrila da je netko iza zaključanih vrata. Bio je to dječak kojeg su pirati zarobili dok je lovio ribu sa svojim ujakom.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Dječak je bio tužan zbog ujaka, ali nakon što je doktor razgovarao sa dupinima rekao je dječaku da mu ujak nije u moru što je značilo da se nije utopio i da je živ, te da će mu pomoći da ga pronađe.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Nakon što je dječak opisao ujaka kako je jak čovjek, ta da ima tetovažu sidra na ruci i crvenu kosu, doktor je zamolio orlove da ga pronađu. Međutim oni ga nakon dugo traženja nisu uspjelu pronaći.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Pas Đip je bio tužan zbog dječaka, pa je obećao da će on uz pomoć svoga njuha naći njegova ujak. Nakon vjetra s juga i istoka nije bilo razultata. Ali kada je zapuhao zapadni vjetar pas je osjetio gdje je dječakov ujak. Doktor je okrenuo brod i došli su do jedne hridi koja je imala rupu u sredini i u njoj je bio dječakov ujak.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Doktor je odvezao ribara i dječaka do malog ribarskog grada u kojemu su živjeli. Čekala ih je majka dječaka. Na nagovor dječakove majke i ostalih doktor je sa svojim životinjama ostao dva i pol dana. Prije nego su krenuli natrag kući, gradonačelnik je u znak zahvalnosti što je more oslobodio gusara Berberskog zmaja poklonio doktoru sat sa pravim dijamantima na poleđini, a psu Đipu ogrlicu od zlata.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Vrativši se kući doktor se našao u starim problemima s novcima. Došao je na sjajnu ideju, osnovao je cirkus. Ljudima je naplaćivao da vide čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle Gurnime-Povuciga. Uskoro je imao toliko novaca da je mornaru kupio dva broda, vratio trgovcu novce za hranu, te su mu sve kasice bile pune.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Prvo poglavlje: Puddleby
Prije mnogo godina dok su naši djedovi bili mali, živio je doktor John Dolittle u malom gradu Puddleby-on-the-Marsh. Živio je u maloj kući na rubu grada sa sestrom Sarah Dolittle i imao je puno kućnih ljubimaca.
Najdraži su mu bili patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu. Doktor je imao sve više životinja i sve manje pacijenata jer su životinje otjerale pacijente. Jedino mesaru nisu smetale životinje. Doktor je imao sve manje novaca pa je morao prodati klavir i smeđe odijelo.
Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Jednog dana doktor je u svojoj kuhinji razgovarao sa mesarom.
Mesar je predložio doktoru da bude doktor za životinje jer zna puno o njima pa će zaraditi više novaca. Kada je mesar otišao i Polinezija mu je predložila da bude doktor za životinje i dok je padala kiša naučila ga je životinjski jezik. Mesar je rekao svima da je doktor za ljude sada doktor za životinje pa su svi počeli dovoditi životinje na liječenje kod doktora Dolittlea. Jednog dana doktoru su doveli teglećeg konja koji mu je rekao da treba naočale. Konj je dobio veliki par zelenih naočala. Ubrzo su sve životinje čule za doktora Dolittlea pa su počeli dolaziti u njegov veliki vrt. Doktor je morao postaviti posebna vrata za različite životinje jer ih je bilo jako puno. I tako je u nekoliko godina svako živo stvorenje miljama i miljama uokolo čulo se za doktora Dolittla pa je postao slavan među životinjama po cijelom svijetu.
Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Jednom dok je sjedio na zidu svog vrta doktor je vidio Talijana sa majmunom koji je bio prljav i nesretan. Dao je Talijanu jedan šiling i uzeo majmuna kojeg su životinje nazvale Či-Či. Kad je u grad došao cirkus, krokodil je pobjegao po noći i došao doktoru zbog zubobolje. Seljaci i stare gospođe više nisu dovodili životinje jer su se bojali da će im krokodil pojesti životinje. Doktor nije imao novaca da pošalje krokodila u Afriku i nije ga htio vratiti u cirkus, pa se njegova sestra naljutila i otišla. Bilo je sve manje novaca i životinje su bile gladne pa su odlučile pomoći pospremati kuću i prodavati povrće i cvijeće. Te je godine snijeg stigao ranije pa je nestalo povrća i mnoge su životinje bile gladne.
Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Jedne večeri u prosincu dok su se u kuhinji grijali doktor i životinje, Či-Či je uletio i rekao da je lastavica rekla da su se u Africi razboljeli majmuni koji umiru i mole da doktor dođe u Afriku. Doktor je posudio brod od mornara a trgovcu će dati novac kad se vrati. Na brod su ukrcali potrebne stvari i na put krenuli doktor Dolittle, pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic, sova Tu-Tu, krokodil, majmun Či-Či i papiga Polinezija.
Peto poglavlje: Veliko putovanje
Doktor i životinje su jedrili šest tjedna po valovitom moru a lastavica im je pokazivala put. Što su se više približavali jugu bilo je sve toplije i toplije. Na moru su sreli ribe i dupine koji su im donijeli luka.  Sljedeće večeri su ugledali kopno ali se podigla velika oluja i brod se nasukao na stijenu. Neki su doplivali, neki letjeli a neki su puzali po konopu i tako došli na obalu i sklonili se u veliku špilju dok oluja nije prestala. Patka je pronašla doktorov šešir u moru u kojem je bio bijeli miš koji je želio ići s njima pa se sakrio u prtljagu. Došao je crni čovjek i rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor i životinje su došle pred kralja i kraljicu Ermintrude. Kralj im objasni da više niti jedan bijeli čovjek ne smije proći kroz njegovu zemlju jer je jednom došao bijeli čovjek i pobio sve slonove i uzeo slonovaču. Doktora i životinje zatvorili su u kamenu tamnicu. Polinezija je po noći došla u kraljevu sobu i sakrila se pod krevet i oponašala glas doktora. Rekla je kralju doktorovim glasom da ako ne pusti zatvorenike da će se svi njegovi vojnici razboljeti. Kralj povjeruje i oslobodi doktora i životinje. Kraljica se vraćala sa plesa i vidjela je papigu kako odlazi pa je to rekla kralju. Kralj je shvatio da je prevaren ali je već bilo prekasno jer su doktor i životinje već otišli.
Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kralj je poslao svu vojsku i sluge da uhvate doktora. Doktor i životinje su trčali kroz šumu prema Zemlji majmuna. Sakrili su se u šuplje stablo dok kraljevi ljudi nisu otišli. Nastavili su put i nakon nekoliko dana ugledali gomilu majmuna koji su galamili od veselja kad su vidjeli doktora. Vojska je čula veliku buku i krenuli su prema njima. Doktor, životinje i majmuni došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka a na drugoj strani rijeke je bila Zemlja majmuna. Majmuni su napravili most držeći se za ruke i noge pa su svi uspjeli pobjeći u Zemlju majmuna od vojske.
Osmo poglavlje: Vođa lavova
Doktor Dolittle je razdvojio zdrave i bolesne majmune i naredio svim zdravim majmunima da se cijepe. Doktor ih je cijepio cijeli dan i cijelu noć u maloj kući od trave. Bolesne majmune je smjestio u velikoj kući sa mnogo kreveta. Doktor Dolittle je tražio pomoć od lavova, antilopa i leoparda da pomažu bolesnima ali kralj lavova je bio ohol i nije htio pomoći. Kad je lav došao kući ispričao je lavici što se dogodilo a lavica se naljutila na lava i poslala ga natrag da pomogne doktoru jer se i njihovo dijete razbolilo. Lav se vratio pomoći doktoru i pozvao sve životinje da isto dođu pomoći. Nakon dva tjedna svi majmuni su ozdravili. Doktor je bio jako umoran od posla pa je spavao tri dana.
Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Kad se doktor probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby. Majmuni su željeli da doktor ostane ali im je Či-Či objasnio da se mora vratiti jer mora platiti dugove. Majmuni su odlučili dati doktoru Dolittle poklon za uspomenu i na kraju je odlučeno da će to biti životinja gurnime-povuciga koje nigdje nema u zemlji bijelog čovjeka.
Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su krenuli u lov u šumu po gurnime-povuciga. Kad su ga pronašli napravili su obruč oko njega pa nije mogao pobjeći. Majmuni su tri dana nagovarali gurnime-povuciga da ode s doktorom u zemlju bijelog čovjeka. Tamo bi ljudi platili da vide gurnime-povuciga pa bi doktor vratio što je posudio. Gurnime-povuciga je pristao trećeg dana pa su ga majmuni doveli doktoru u kućicu od trave. Doktor i gurnime-povuciga su se dogovorili da će doktor vratiti gurnime-povuciga ako mu se neće svidjeti u zemlji bijelog čovjeka. Majmuni su priredili zabavu za doktora na koju su došle sve životinje iz džungle. Nakon zabave su majmuni otpratili doktora i ljubimce do kraja njihove zemlje.
Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević
Kad su došli do obale rijeke i pozdravili se. Jednog dana Či-Či je otišao potražiti kosove orahe. Doktor i ljubimci su se izgubili, došli su do kraljevog vrta gdje su ih kraljevi ljudi uhvatili i odveli u zatvor. Polineziju nisu uhvatili jer je odletjela na stablo. Došao je Či-Či i ljutio se na Polineziju jer je dopustila da se izgube. U vrt je došao kraljević Bumpo i na klupi čitao bajke. Želio je postati bijeli kraljević. Polinezija se javila glasom i pravila da je kraljica vila Tripsitinka. Rekla je  ako pusti doktora i ljubimce iz zatvora i  da će ga doktor pretvoriti u bijelog kraljevića.
Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Polinezija je odletjela do zatvora i rekla doktoru da će noćas doći kraljević Bumpo da ga doktor pobijeli pa će ga pustiti. Te noći je kraljević Bumpo došao do doktora u zatvor. Kraljević je otišao pripremiti brod dok je doktor pripremao tekućinu za kraljevića. Kraljević se vratio doktoru u zatvor i doktor mu je rekao da umoči lice u zdjelu sa mnogo lijekova. Kraljevićevo lice je postalo bijelo kao snijeg, pa je sretan kraljević oslobodio doktora i ljubimce. Na brod su se ukrcali gurnime-povuciga, bijeli miš, Gic-Gic, Dab-Dab i sova Tu-Tu sa doktorom, a u Africi su ostali Polinezija, Či-Či i krokodil. Lastavice se vraćaju, pa će pomoći doktoru
Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Doktorov brod je morao proći pored Berberske obale pustinje Sahare. Jednog sunčanog dana su ugledali brod sa crvenim jedrima koji se približavao. To su bili Berberski gusari. Svi na brodu su podignuli sva jedra koja su našli ali je gusarski brod bio brži. Doktor je rekao Dab-Dab da odleti i pita lastavice što da rade. Lastavice su došle na brod i pomogle doktoru tako da su vukle brod pa su bili brži od gusara.
Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Nakon dva ili tri sata lastavice su se umorile i rekle su doktoru da će odvući brod do otoka u blizini da se odmore. Kad su doplovili do otoka, štakori su počeli izlaziti z broda i rekli doktoru da će brod potonuti još prije sutra navečer. Upozorili su doktora da je brod loš i da više ne plove sa tim brodom. Doktor i životinje su išli tražiti vodu na otoku koji se zove Kanarski otoci. Kad su se napili vode i najeli, dvije lastavice su doletjele i rekle da su gusari na doktorovom brodu i da ako doktor požuri može se ukrcati na gusarski brod i pobjeći. Gusari su na doktorovom brodu tražili što mogu ukrasti. Doktor i životinje su tiho otpuzali na gusarski brod.
Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Gic-Gic je glasno kihnuo pa su ih gusari čuli. Gusari su na doktorovom brodu krenuli za doktorom. Brod na kojem su bili gusari je počeo tonuti i svih šest gusara je bilo u vodi. Došli su morski psi. Jedan veliki morski pas je pitao doktora da li da pojede gusare a doktor je rekao da ne i da želi razgovarati sa Ben Alijem. Doktor je rekao Ben Aliju da ga morski pas neće pojesti ako postane miran seljak. Ben Ali je pristao pa je doktor rekao morskom psu da dopusti gusarima da doplivaju do otoka.
Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje
Doktor i ljubimci su nastavili put na gusarskom brodu. Dab-Dab je rekao doktoru da je brod jako lijep i da su našli neka zaključana vrata. Pitao je doktora može li on otvoriti vrata. Doktor je došao dolje i vidio da ne može otvoriti vrata pa su svi išli tražiti ključ ali ga nisu našli. Tu-Tu je čula da je netko unutra i da jeca pa je doktor rekao da donesu sjekiru da razbije vrata.
Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Doktor je probio rupu u vratima kroz koju se provukao. Soba je bila mala i bez prozora i puna bačvi. U sobi je bio mali dječak kojeg su zarobili gusari. Dječak je plakao jer je mislio da su gusari bacili njegovog ujaka ribara u more i da se utopio. Doktor je pitao dupine je li se dječakov ujak utopio. Dupini su rekli da se nije utopio pa je dječak bio sretan.
Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Doktor je rekao da moraju pronaći ujaka i poslao je lastavicu da potraži orlove. Orlovi su pretražili sva mjesta na ovoj polovici svijeta i nisu našli ujaka. Đip je pomirisao ujakov rubac i njušio da pronađe ujaka. Nanjušio je puno mirisa ali ne i ujaka. Bila je večer pa su svi otišli večerati.
Devetnaesto poglavlje: Hrid
Slijedećeg jutra Đip je ponovo počeo njušiti. Nakon tri dana kad je zapuhao zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. Krenuli su prema zapadu. U vrijeme ručka Đip je nanjušio da ujak umire od gladi pa je rekao doktoru da moraju požuriti. Lastavice su ponovo vukle brod da budu brži. Kasno popodne Tu-Tu je vidjela hrid i kad su došli nisu vidjeli ujaka. Đip i doktor su tražili ujaka i Đip je našao duboku jamu. Našli su ujaka kako spava.
Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Svi su bili sretni kad su vidjeli doktora, Đipa i ujaka koji su se vraćali na brod. Krenuli su prema ribarovom gradu i kad su stigli dočekala ih je mama od dječaka. Doktor i ljubimci su ostali kod ribara cijelu suboru, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je doktoru poklonio  lijepi sat sa pravim dijamantima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo ĐIP - NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Ljudi su došli na plažu ispratiti doktora Dolittlea i životinje. Veliki brzi brod sa crvenim jedrima se još jednom zaputio prema Puddlebyu.
Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Doktor se vratio u svoju zemlju u lipnju. Prvo je proputovao cijelu zemlju u ciganskim kolima po seoskim sajmovima. Ljudi su plaćali da bi vidjeli gurnime-povuciga. Doktor se vratio u Puddleby kao bogat čovjek i nastavio živjeti u maloj kući sa velikim vrtom. Doktor je mornaru kupio dva nova broda i gumenu lutku za njegovu bebu. Trgovcu je platio hranu koju je posudio za put u Afriku. Kupio je i novi klavir. Doktor se više nije morao brinuti za novac jer je imao pune četiri kasice.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Preveo: Zvonimir Buloja
Glavni lik(ovi): doktor Dolittle
Sporedni lik(ovi): patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija,sova Tu-Tu,Sarah Dolittle,zlatne ribice,zečevi, bijeli miševi,
vjeverica, jež,starica s reumom,životinjski mesar,psi,mačke,ljudi na ulici,
djeca,majmun Či-Či,tegleći konj,talijanski svirač vergla,lastavica,mornar,
trgovac,ribe poletuše,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintrude,jato na,crni čovjek,šest crnaca,vojnici,majmuni,dvorska mačka,sluge,kuhari,
brijač,Bumpov učitelj,Či-Čijev rođak,majmuni koji se nisu još razbolili,
kralj lavova,majka lavica,dva lavića i jedan u vrlo lešem eopardi,antilope,druga majka lavica,bolesni majmuni,žirafe,zebre,sve
životinje iz šume,poglavica Čimpanza,Veliki Gorila,Starješina Orangutan,
Najveći Pavijan,Načelnik Surlaš,gurnime-povuciga,milijuni lastavica,
berberski gusari,gomila majmuna,Ali(Berberski Zmaj),morski psi,mali dječak,dječakov ujak,orlovi,
dupini,dječakova majka,gradonačelnik,psi iz ribarskog gradića,umišljeni
ovčar u susjedstvu
Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh,brod od mornara,kraljevstvo Jolliginki,tamnica,Zemlja majmuna,brod od kraljevića Bumpa,otok kanarinaca,gusarski brod,hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje: nekoć davno,prije mnogo godina,dan,noć
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Nekoć davno živio je jedan doktor koji se zvao John Dolittle u gradiću zvanom Puddleby-on-the-Marsh.Bio je jako poznat i jako pametan.Imao
je i sestru Sarah koja mu je vodila kućanstvo.Jako je volio životinje,a
najdraži su mu ljubimci bili patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,
papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Jednoga dana je doktoru došla starica s
reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi.Od tada se nikad nije
vratila.Doktor je imao sve više životinja koje je trebalo hraniti,a sve manje novaca.Na kraju mu više nitko nije dolazio osim životinjskog mesara koji mu je dolazio samo za Božić,a doktora je plačao 6 penija.
Doktor je imao samo svoju ušteđevinu koje je također bilo sve manje i
manje.Onda je prodao klavir,ali je novac opet počeo nestajati pa je
prodao svoje smeđe odijelo.Bio je sve siromašniji i siromašniji.No,bio
je jednako poznat kao i prije.
Drugo poglavlje
Jednoga dana je doktor razgovarao s životinjskim mesarom koji mu rekao da bi bio odličan doktor za životinje.Kada je životinjski mesar otišao,Polinezija koja je slušala nji hov razgovor,potvrdila je ono šo je životinjski mesar rekao i naučila ga životinjski jezik.Doktor Dolittle je
ubrzo postao doktor za životinje.Čim je mesar svima ispričao da će
John Dolittle postati životinjski doktor,svi su mu dovodili svoje životinje.
Jednoga dana doveli su mu jednig teglećeg konja koji je trebao naočale,
a veterinar s druge strane brda mu je cijelo vrijeme liječio zglob.Doktor mu je rekao da dođe opet u utorak.U utorak je tegleći konj dobio svoje
naočale pa je vidio kao i prije.Doktoru Dolittleu su uskoro dolazile životinje koje nisu bolesne pa je morao za svaku vrstu napraviti zasebno mjesto.Kroz nekoliko godina je svako stvorenje znalo doktora
Dolittlea u gradiću Puddleby-on-the-Marsh.Jednoga popodneva je
Polinezija rekla doktoru da joj je zlo od ljudi.Doktor joj kaže da je jako
pametna i upita je koliko ima godina.Ona mu odgovori da ima ili 183 ili
182 godine.
Treće poglavlje
Često životinje nakon što bi ozdravile nisu htijele otići pa je doktor imao
sve više i više ljubimaca.Jednom je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je uzeo od talijana,da čovjeku 1 šiling i rekao mu da ode.Verglaš se strašno naljutio i rekao da želi zadržati majmuna,ali mu doktor kaže da
će ga udariti po nosu ako ne ode.Talijan je otišao,a majmuna su prozvali Či-Či.Jednom drugom zgodom, kada je u Puddleby došao cirkus,krokodil koji je imao zubobolju,pobjegne noću kod doktora,a on ga izlječi.Krokodil je isto htio ostati kod doktora i spavati u ribnjaku ako obeća da neće jesti ribe.Kada su došli ljudi iz cirkusa,podivljao je da su
prestrašeni otišli,a prema svima u kući je bi jako dobari.Sad su se svi bojali slati životinje doktoru Dolittleu jer su se brinuli da ih krokodil ne pojede pa je doktor rekao krokodilu da se mora vratiti u svoj cirkus,ali je on plakao i preklinjao da ostane,da ga doktor nije mogao odbiti.Njegova mu sestra kaže da mora otjerati krokodila ili će otići i udati se.Doktor joj kaže da se uda jer on tu ne može ništa.Sarah spakira stvari i ode.Uskoro je bio siromašniji nego ikada prije.No,doktor se uopće nije zabrinjavao,nego je samo govorio da je novac muka.Životinje su se
uskoro počele brinuti.Jedne večeri su se dogovorili da će majmun
Či-Či kuhati i popravljati,da će pas prati podove, da će patka brisati prašinu i praviti krevete, da će sova Tu-Tu brinuti o računima, a da će prase brinuti o vrtu. Papiga Polinezija brinut će se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom.Ispočetka je svima bilo teško osim Či-Čiju,ali su se ubrzo navikli.I tako je neko vrijeme  bilo u redu;ali im je bilo teško bez novaca.Kada mu je papiga došla i rekla da joj vlasnik ribarnice ne želi više dati ribu, rekao je da nema veze i da ima dovoljno povrća u vrtu,a da je do zime je još daleko. Tako da ne galami.No,ove je godine snijeg stigao ranije nego inače,a večina povrća nestala pa su svi bili gladni.
Četvrto poglavlje
Ta je zima bila jako hladna.Jedne večeri dok im je doktor čitao knjige koje je sam napisao,sova Tu-Tu ih utiša i kaže da je čula kako netko trči.Vrata se tada otvore i unutra uleti Či-Či i kaže da doktor odmah mora doći u Afriku jer su se svi majmuni razboljeli,a da mu je poruku prenjela lastavica.Doktor mu kaže da ju uvede unutra.Či-Či uvede lastavicu unutra,a ona počne pričati.Kad je završila,doktor kaže da ne može u Afriku jer nema novaca,a onda Či-Čiju kaže da mu doda kasicu.On donese kasicu u kojoj nije bili niti jednog novčića,a
doktor kaže da je bio siguran da su u kasici bila 2 penija.Onda sova
kaže da ih je već potrošio,a doktor opet kaže da je novac muka i da će posuditi brod od pomorca kojem je izlječio bebu.Sljedećeg jutra doktor je otišao do mornara,a kad se vratio rekao im je da će im mornar posuditi brod.Doktor je rekao da može povesti samo papigu Polineziju,
krokodila,majmuna Či-Čija,psa Đipa,patku Dab-Dab,svinjicu Gic-Gica i sovu Tu-Tu.Polinezija mu je rekla koje sve stvari treba ponijeti,a za to su poslali mornara koji se vratio sa svim stvarima koje su htijeli.Ukrcali su se na brod i veliko putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Plovili su puno dana dok nisu udarili o hrid Afrike.Kad su se spustili s broda,naišao je crni čovjek koji je rekao da moraju doći pred kralja zemlje Jolliginki.
Šesto poglavlje
U palači je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude i sa svojim sinom, kraljevićem Bumpom.Kralj je rekao da nijedan bijeli čovjek neće kročiti zemljom Jolliginki i zatvorio doktora i životinje u tamnicu.Polinezija se provukla kroz rešetke ztamnice,otišla do palače i nasamarila kralja pa je on pustio doktora i životinje.
Sedmo poglavlje
Kralj je bio tako bjesan da je sve u palači poslao u potragu za doktorom i životinjama.Nakon dugog putovanja susreli su Či-Čijevog rođaka i majmune koji se još nisu razboljeli.Počeli su stvarati veliku buku pa je zapovjednik potrčao za njima,a doktor,životinje i majmuni su počeli bježati.Kad su došli do kraja zemlje Jolliginki majmuni su napravili slavni Majmunski most pa su uspjeli pobiječi u Zemlju majmuna.
Osmo poglavlje
John Dolittle je bio užasno zaposlen jer je vidio da su sve vrste majmuna bolesne pa je rekao da se svi zdravi cijepe,a da će oni njegovati bolesne.No,bilo je previše bolesnih,a premalo zdravih majmuna pa je poslao druge životinje.Nažalost,vođa lavova nije htijeo pomoći,a tako i druge životinje pa je doktor bio jako žalostan.Kad se vođa lavova vratio,  njegova mu je žena rekla da je jedan lavić jako loše, a on joj je rekao za razgovor s doktorom pa se ona naljutila i rekla da odmah ode doktoru i kaže mu da će se brinuti za majmune jer on možda izlječi njihovog lavića.Ode vođa lavova do doktora i kaže ono što mu je njegova žena rekla pa se doktor jako razveseli.Kad su svi ozdravili,doktor je spavao 3 dana.
Deveto poglavlje
Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nikoga nije puštao unutra dok se doktor ne probudi.Kad se probudio rekao je da se mora vratiti u Puddleby pa su majmuni bili iznenađeni.Sastali su se u đungli i odlučili da će doktoru pokloniti gurnime-povuciga.
Deseto poglavlje
Mamjmuni su krenuli u potragu za gurnime-povuciga,a našli su ga u visokoj živici pa su ga pitali hoće li poći s doktorom Dolittleom,ali je rekao ne.Nagovarali su ga 3 dana dok nije pristao nakon upoznavanja.Majmuni su priredili veliku gozbu na kojoj je doktor rekao da sretno žive pa su krenuli prema morskoj obali.
Jedanaesto poglavlje
Kad su stigli do obale rijeke,stali su da se oproste.Doktor i životinje krenuli sami,Či-Či je skrenuo po hranu,a ostali su se izgubili.Slučajno su ušli u kraljev vrt pa su sve osim Polinezije (koja je pobijegla na drvo) zatvorili opet u tamnicu.Či-Či je našao Polineziju, a je ona prevarila kraljevića Bumpa.
Dvanaesto poglavlje
Polinezija je otišla do doktora i rekla mu da mora pobijeliti kraljevića koji je te noći došao do doktora,a on ga je pobijelio.Zauzvrat,kraljević Bumpo ih je pustio iz tamnice i dao im brod kojim bi otišli.Došli su do morske obale i oprostili se,kad su se na nebu stvorile milijun ptica koje su im pokazale put.
Trinaesto poglavlje
Na putu kući prošli su pokraj Berbeske obale zlih,Berberskih gusara.Patka Dab-Dab je onda ugledala brod sa crvenim jedrima na kojem su bili Berberski gusari.Doktor joj kaže da ode po lastavice koje su počele vuči brod,pa su pobijegli gusarima.
Četrnaesto poglavlje
Lastavice više nisu mogle letjeti,pa su odvukle brod na jedan otok.
Doktor je rekao životinjama da siđu s broda,a onda zamjeti da gomila štakora izlazi iz potpalublja.Do njega dođe jedan štakor koji mu kaže da brod od kraljevića ne valja i da će potonuti do sutra navečer.On ode,a doktor kaže da ga zanima ime otoka,pa mu patka Dab-Dab kaže da su to Kanarski otoci jer pjevaju kanarinci koji su doktoru rekli za jedan izvor pa su se on o njegove životinje najeli i napili.Kasnije su došle dvije lastavice koje su doktoru rekle da mogu ukrasti brod od gusara jer su oni na brodu od kraljevića pa doktor i njegove životinje učine ono što su im lastavice rekle.
Petnaesto poglavlje
Sve bi im dobro prošlo da Gic-Gic nije tako jako kihnuo da su ga čuli gusari koji su sa kraljevićevim brodom krenuli na ulaz u zaljev.Vođa koji se zvao Ben Ali(Berberski Zmaj)kaže da želi doktorovu patku i svinju. Sova Tu-Tu šapne doktoru da gusare zabavi pričom jer će kraljevićev brod potonuti.No,prije nego što je doktor išta mogao reči,gusari odmah postanu uplašeni jer je brod tonuo.Kad je brod potonuo,gusari su počeli vrištati jer su došli morski psi,a jedan od njih je došao doktoru i ponudio mu da pojede gusare za njega.No,doktor mu kaže da samo dovede Ben Alija k njemu.Morski pas učini kako mu je rečeno i dovede Ben Alija kojem doktor kaže da mora biti seljak.On uz dosta oklijevanja pristane i ode,a doktor kaže morskom psu da ih može pustiti na obalu.
Šesnaesto poglavlje
Životinje odu u potpalublje,a malo kasnije,patka Dab-Dab dođe kod doktora,kaže mu da je brod prelijep i da ne mogu otključati jedna vrata,pa da zato dođe dolje.Doktor dođe dolje i uvjeri se da je brod stvarno lijep,a onda vidi da životinje stoje ispred malih vrata.Sova Tu-Tu kaže da je netko unutra,pa doktor kaže da nađu sjekiru.
Sedamnaesto poglavlje
Sjekiru su jako brzo pronašli,a doktor napravi rupu u vratima da bi mogao uči.Soba je bila jako mračna pa je upalio šibicu.Na podu je sjedio dječak i plakao.Kad je ugledao doktora,pitao ga je jeli je gusar,ali se doktor samo nasmiješi pa dječak prepozna da je prijatelj.Dječak mu kaže da je izgubio ujaka pa opet počne plakati,a doktor kaže da će ga pronači i da krenu u kuhinju na čaj i džem od jagode.Patka Dab-Dab kaže doktoru da pita dupine za ujaka od dječaka.Doktor ode kod dječaka i upita ga za izgled ujaka,a on mu kaže da ima crvenu kosu,da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov ribarski brod zvao Prgava Sally.Doktor ode na palubu broda i pronađe dupine,pa ih pita znaju li da se ujak od dječaka utopio,kaže im opis čovjeka i ime broda.Dupini mu kažu da znaju da se nije utopio,ali da ne znaju gdje je.Doktor im zahvali pa sve to ode reči dječaku koji je bio presretan kad je to čuo.
Osamnaesto poglavlje
Doktor kaže da sad samo trebaju pronači dječakova ujaka,a Dab-Dab mu kaže da zamoli orlove pa doktor kaže lastavici da ode po njih.Ona ode,a kad se vrati,dovede orlove koji su pristali naći dječakova ujaka.Odu,ali kad su se vratili rekli su da nažalost nisu našli čovjeka.Kad su otišli kućama,patka Dab-Dab kaže da ne zna kako će pronači dječakova ujaka,a Đip kaže da mu orlovi i dupini nisu simpatični.Ode do doktora i kaže mu da zamoli dječaka za neku stvar od njegovog ujaka.Doktor učini ono što mu je Đip rekao,a dječak iz džepa izvadi creveni rubac koji je pripadao njegovom ujaku.Čim ga je izvadio,Đip poviče da njegov ujak šmrče burmut Black Rapee,a onda kaže doktoru da odu na palubu vidjeti kakav je vijetar,da može pronači dječakova ujaka.Doktor zbunjeno ode s njim na palubu.Vani je puhao sjeverni  vijetar, pa je Đip mogao nanjušiti neke mirise,ali ne i burmut BlackRapee. Onda kaže da moraju pričakati da vijetar puše i u ostalim smjerovima.
Devetnaesto poglavlje
Nažalost,ni u južnom,ni u istočnom vijetru nije bio miris burmuta.Tek je u zapadnom vijetru u rano jutro u petak,bio miris buurmuta.Doktor se probudi i ode za kormilo,a Đip kaže doktoru da slijedi njegov nos.U vrijeme ručka,Đip kaže doktoru da moraju ići većom brzinom jer će čovjek umrijeti od gladi.Doktor kaže Dab-Dab da ode po lastavice da vuku brod kao prije.One dođu,a nakon nekog vremena ugledaju hrid,ali na njoj nije bilo nikoga.Đip kaže doktoru da od tuda dolazi miris i da se spuste na hrid kako bi bolje potražili.Doktor i Đip siđu na hrid,a Đip odmah počne njušiti i trčati.Nakon nekog vremena,Đip dođe do jame u kojoj je bio dječakov ujak,samo je spavao.
Dvadeseto poglavlje
Doktor lagano probudi čovjeka,ali baš se u tom trenutku šibica izgasila,pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i počeo lupati doktora.No,kad je John Dolittle rekao tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek je bio presretan pa se ispriča što ga je lupio.Kad su izašli iz jame,svi su na brodu vikali i klicali.Tada doktor upita čovjeka gdje mu je dom,a kada mu odgovori,doktor kaže lastavicama da ih prvo odvedu tamo.Kad su stigli,majka od dječaka poljubi doktora puno puta.Ribar i njegova sestra nisu htijeli da doktor ode,pa su ga zamolili da ostane kod njih par dana.Zadnji dan dođe gradonačelnik i pokloni doktoru zlatni sat s draguljima,a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
ĐIP-NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU.Nakon što su se oprostili,doktor i njegove životinje popnu se na brod i krenuše natrag u Puddleby.
Zadnje poglavlje
Prije nego što su došli u Puddleby, doktor je obišao zemlju sa svojim kolima.U njima je bio gurnime-povuciga kojeg su ljudi došli gledati.Kad su se napokon vratili u Puddleby,svi su bili presretni i bogati,a tamo su se Africi pitali hoće li se doktor vratiti,ali su Polinezija i krodil bili sigurni da će se vratiti.

# data[].attributes.body
NAZIV Djela:   Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor:  Hugh lofting
Preveo: Blanka Pečnik-Kroflin

Mjesto radnje: Puddleby Gradić, Afrička džungla, brod, tamnica
Vrijeme radnje: PRIJE mnogo Godina
Glavni likovi: liječnik JohnDolittle                                                                      Sporedni likovi: majmun Cici, patka Pat-Pat Sarah Dolittle, vođa lavova, prase GIC-GIC, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-Povuciga, orački konj, Kraljević Bumpo, Kralj, kraljica Ermintruda, Gusar, Izgubljeni dječak i njegova majka i ujak

Dnevnik čitanja:
1 . Pudedleby
Živio je jedan Doktor John Dolittle koji je voljeo životinje. Imao je jako puno ljubimaca. Imao je sestru Sarah koja se brinula o kući. Liječio je ljude kojima su njegove životinje smetale. Pa su prestali dolaziti, a doktor je postajao sve siromašniji. Morao je prodati klavir kako bi imao nešto novaca, no i to je nestalo nakon nekog vremena. Iako siromašan bio je i dalje jako pametan i poznat.
2. Životinjski language
Jednog dana je posjetio životinjskog mesara i pojadao mu se kako mu ljudi više ne dolaze radi njegovih životinja. Mesar je predložio da postane liječnik za životinje, jer je tako puno znao o njima. Problem je bio mislio je Dolittle što ih neće razumjeti. Mesar ga je podučio životinjskom jeziku. Prvi životinjski pacijent mu je bio konj, koji nije dobro vidio, te mu je dao zelene naočale.
3. Nove novčane nevolje
Životinje koje je liječio često nisu željele napustiti doktora. Jednog dana je od Talijana kupio majmuna koji je izgledao bolesno. Djeca su ga nazvala Či-Či. Kada je Cirkus bio u gradu posjetio, ga je krokodil radi zubobolje, a kada ga je izliječio krokodil se nije želio vratiti u cirkus. Ljudi su prestali dovoditi životinje jer su se bojali krokodila. Tako je opet bio u problemima s novcem.
4.Poruka Iz Afrike
Jednog dana stiglo je pismo iz Afrike, da tamo ima jako puno bolesnih životinja. Doktor nije imao novaca za putovanje. Životinje su mu pomogle napraviti brod. Tako su krenuli na put u Afriku.
5.Veliko Putovanje
Dugo su plovili, vođeni pticom. Vidjeli mnogo riba i raznih životinja. Onda se jedne noći digla strašna oluja, brod se nasukao i razbio u komade. Sklonili su se u špilju, dok oluja nije prošla. Dok su se sušili na plaži do njih je došao jedan crnac koji im je rekao da moraju svi pred Kralja. Pokupili su stvari pa krenuli za tim čovjekom kroz džunglu.
6. Polinezija i Kralj
Hodajući džunglom crni čovjek ih je doveo pred Kralja koji im je ponudio pomoć. Kako je jednom bio prevaren od bijelca sve ih je zatvorio u tamnicu. Papiga Polinezija se uvečer uvukla u palaču i uvjerila kralja kako će doktor Dolittle dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole ako ih sve ne oslobodi iz tamnice. Kralj je zapovjedio vojnicima da ih oslobode, no ubrzo je shvatio da je opet prevaren, te je poslao vojsku za njima.
7. Majmunski most
Bježajuči iz tamnice stigli su u zemlju majmuna, Či-Či ih je vodio. Stigavši do provalije nisu znali kako prijeći, no majmuni su se povezali rukama i nogama i napravili most. Pravi majmunski most preko kojega je doktor Dollittle i njegova družina prešla na drugu stranu.
8. Vođa lavova
Stigli su do zemlje u kojoj je jako puno bolesnih majmuna, doktor se smjestio u kućicu od trave, pa ih počeo cijepiti. Bilo ih je previse, trebao je pomoć. Pozvao je u pomoć lavove, leoparde, antilope ... Lav se pobunio da on kao gospodar životinja ne može nekome služiti, te pokazao svoju oholost, a za njim su se povele i ostale životinje. Kad se mladi lavić razbolio lav je promijenio mišljenje i tražio pomoć, a za uzvrat je sa ostalim životinjama pomogao doktoru u liječenju bolesnih životinja. Sad je pomoćnika bilo i previše.
9. Majmunsko vijeće
Nakon što je odspavao tri dana, od prevelikog umora, odlućio je da mora krenuti dalje. Majmuni su željeli da ostane, ali Či-Či objasni majmunima da se mora vratiti kako bi vratio dugove. Da li zahvale odlućiše mu pokloniti životinju Gurnime-Povuciga koje nema u svijetu bijelih ljudi.
10.Najrjeđa od svih životinja
Gurnime-Potegniga bio je rijetka životinja. Bilo ju je jako teško uhvatiti. Jako se bojao, vidjela je da je doktor dobar. Rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi, pa je to prihvatio.
11.Crni Kraljević
Doktor i njegove životinje su se oprostili s majmunima. I što brže se krenuli vračati no izgubili su se šumi. Kralj ih je opet našao te ih zatočio. Iz toga su se izvukli papiga Polinezija i majmun Či-Či. Dok su sjedili skriveni u krošnji, čuli su Crnog Kraljevica kako se žali da bi želio biti Bijeli Kraljević. Polinezija je odglumila glas Dobre vile i rekla mu da ako ujutro oslobodi doktora Dolittla ta želja će mu biti ispunjena.
12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je doktoru objasnila da će ga Kraljević osloboditi ujutro, a zauzvrat ga on treba pretvoriti u bijelog Kraljevića. Uspio ga je obijeliti, a Kraljević im je zbog toga ostavio brod na obali. Na putovanje kreću bez papige, majmuna i krokodila.
13.Crvena jedra i plava krila
Plovili su prema kuci i ugledali gusarski brod. Pat-Pat se jako zabrinuo radi toga. Uspjeli su izbjeći tu nevolju zahvaljujući Đipu i lastavicama.
14. Štakori upozoravaju
Dugo su plovili, kada su ugledali otok. Na njega su se usidrili. Među štakorima koji su izlazili iz broda ugledali su crnog štakora, koji ih upozori da će brod potonuti. Dok su gusari gledali kako i što pokrasti sa doktorovog broda, doktor i društvo su se ukrcali na gusarski brod i otplovili.
15. Ulicom Zmaja od Berberije
Svinja GIC-GIC je bila bolesna i njeno kihanje je dozvalo gusare. Koji su shvatili da su ostali bez broda te se s doktorovim brodom uputili u potjeru za doktorom i životinjama. Posade dva broda su se nadvikivala u svađi. Brod na kojem su gusari je počeo tonuti i umalo su ih pojeli morski psi. No doktor je popričao sa psima i rekao da ih poštede, a Ben Aliju zapovjedio da zauzvrat sadi sjemenke za ptice na otoku.
16. Tu-tu ima dobar sluh
Dok je doktor s palube promatrao pučinu, životinje su proučavale unatrašnjost broda. Naišle su na zaključanu sobicu. Đip im je ispričao da su u njoj gusari čuvali oteto blago. Sova Tu-Tu je imala odlićan sluh i rekla je da čuje kao da netko plače iza tih vrata. Doktor je rekao da donesu sjekiru da provali vrata.
17. Oceanske klepetuše
Doktor je napravio rupu u vratima, ušao u sobicu i upalio šibicu da ne bude mračno. Tamo je sjedio dječak i plakao. Izgubio je ujaka, pa je kad je shvatio da je doktor prijatelj, ispričao kako mu ujak izgleda. Dupini su rekli da neznaju gdje je dječakov ujak, ali da se nije utopio. Na tu vijest je dječak bio presretan.
18. Đip ima dobar njuh
Dupini su javili da ujak nije utopljen, pa su smišljali dalj kako ga pronaći. Odlućili su da Đip pas odlićnog njuha pokuša. Dječak je dao ujakovu maramu koja je mirisala na duhan. Čekali su da vjetar promjeni smijer i da započnu potragu.
19. Stijena
Potraga je teško išla, niti jedan vjetar nije nosio miris duhana, tek je u petak zapadni vjetar donio taj miris. Lastavice su vukle brod da što brže dođu do hridi sa koje je dolazio miris. Dab-Dab je rekao da požure jer će čovjek umrijeti od gladi. Stigavši do hridi Đip je počeo trčati i njušiti okolo, sve dok u jednoj jami nije našao dječakova ujaka koji je spavao.
20. Ribarski Gradića
Doktor probudi čovjeka ali se šibica ugasila, pa je čovjek mislio da se Ben Ali vratio i udario doktora. No John Dolittle objasni tko je i da ima njegovog nećaka, čovjek se ispriča. Izašli su iz jame i ukrcali se na brod i krenuli na put kući. Prvo su odvezli ujaka i dječaka. Doktor je ostao kod njih nekoliko dana. Zadnji dan gradonačelnik pokloni doktoru zlatni sat s draguljima, a Đipu zlatnu ogrlicu na kojoj je pisalo:
"Đip - najpametniji pas na svijetu". Nakon što su se oprostili krenuše u Puddleby.
21. Opet Kod Kuće
Doktor se vratio u svoju domovinu. Novaca im više nije nedostajalo. Na sajmovima su pokazivali dvoglavu životinju i tako zarađivali. Uvečer bi uživao čitajući životinjama priče pored vatre.

Mišljenje o djelu:
Jako mi se sviđa, poučna je. Naučila me da postoje stvari koje su vrijednije i važnije od novca, a to su prijateljstvo, zajedništvo i povjerenje.

# data[].attributes.body
MARIN ŠUTALO 3.B

Naziv djela:Pripovjest o Doktoru Dolittleu

Autor:Hugh Lofting

Preveo:Zvonimir Bulaja

Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,brod,afrička đungla,tamnica,Konarski otoci,zemlja majmuna,Kraljevna Đolidžinki

Vrijeme radnje:prije mnogo,mnogo godina dok su naši djedovi bili još djeca

Glavni lik:liječnik John Dolittle

Sporedni likovi:Sarah Dolittle,trgovac životinjskom hranom,papiga Polinezija,majmun Či-Ći,sova Tu-Tu,pas Đip,prase Gic-Gic,patka Pat-Pat,orači konj,krokodil iz cirkusa,lastavica,majmuni,lav,lavica,dvoglava životinja Gurnime-Povuciga,kralj,kraljević Bumpo,kraljica Ermintruda,gusar (zmaj od Barberije),izgubljeni dječak,njegov ujak i njegova majka

Dnevnik čitanja:

1.Puddleby
Prije mnogo godina u gradiću Puddbely živio je doktor John Dolittl.
Živio je u maloj kućici s velkim vrtom na rubu gradića.
Oko kućanstva mu se brinula sestra Sarah Dolittle,a on se brinuo o vrtu
Volio je životinje,pa je imao mnoge kućne ljubimce od kojih su mu najdraže bile:patkica Pat-Pat,pas Đip,prase Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Sestra mu je stalno gunđala zbog životinja i rekla da one uneređuju kuću,ali Doktor se nije obazirao,nego je sve više skupljao životinje,a pacijenti su se smanjivali.
Uskoro nitko nije dolazio i ponestajalo je novaca

2.Životinjski jezik
Jednog dana Doktora je savjetovao trgovac životinjskom hranom da odustane od lijećenja ljudi i postane doktor za životinje.
Polinezija je doktora naučila životinjski jezik i tako se on predao lijećenju životinja jer je razumio sve što ih muči kad su dolazile k njemu.

3.Nove novčane nevolje
Doktor je opet počeo zarađivati ali životinje su sve više htjele boraviti kod njega,pa je to iziskivalo puno novaca za njihovu prehranu i novac se smanjivao,a kad se doktor nije htio rješiti krokodila to je zasmetalo njegovoj sestri i ona je odselila.

4.Poruka iz Afrika
Bila je zima mjesec prosinac.
Sve su se životinje okupile oko Doktora i kamina s vatrom.
Čule su neku buku izvan kuće.
Majmun Či-Ći je uletio u kuću i rekao Doktoru da mu je lastavica javila da ga majmuni iz Afrike preklinju da dođe da ih izlijeći jer gine ih na stotine.
Doktor je odmah našao rješenje za polazak iako je bio bez prebijena novčića.
Posudili su brod od jednog pomorca kojemu je Doktor spasio život djeteta.
Poveo je na put Krokodila,majmuna,papigu,psa Đipa,patku Pat-Pat,prase Gic-Gic i sovu Tu-Tu.

5.Veliko putovanje
Plovili su punih šest tjedana.
Podigla se silna oluja,podigli su se valovi i bacili brod na stijenu.
Brod se razbio,svi su morali brzo izići na obalu.
Svi su se sklonili u špilju.
Sutri dan su pošli prema Zemlji Majmuna ali pred njih je izašao neki crnac i upitao ih "što rade".
Doktor se predstavio i rekao da je došao lijećiti bolesne majmune.
On im je rekao da moraju doći pred Kralja Zemlje Džoliđinki.

6.Polinezija i Kralj
Došli su do Kraljeve Palače.
Papiga Polinezija se sakrila u džep Doktora Dollitlea da je nebi strpali u krletku, jer je mogla izići kroz rešetke.
Uvečer se uvukla u palaču i zavukla ispod kreveta i rekla da je ono Doktor Dolittle i da će dopustiti da Kralj i njegovi ljudi obole,ako ne pusre njega i životinje da idu svojim putem.
Kralj je zapovjedio vojnicima da otvore tamnička vrata.
Ali je kralj shvatio da je prevaren i opet je poslao svoje vojnike za njima.

7.Majmunski most
Napokon su stigli u Zemlju Majmuna pobjegavši u zadnji čas kraljevim vojnicima tako što su prešli preko mosta napravljen od majmuna.

8.Vođa lavova
Doktor je liječio majmune ali mu je trebala pomoć ds zbrine na tisuće majmuna bolesnih,malo je bilo zdravih.
Doktor je pozvao druge životinje među njima lava,ali lav je prezirno rekao da ne traži to od njega jer je on Kralj životinja.
U međuvremenu se Lavu razbolješe dva mala lavića.
Žena ga je napala zašto je bio drzak prema Doktoru i pitala hoće im izliječiti laviće.
Lav je morao progutati svoj ponos i vratio se Doktoru tražeći da mu pomogne i izliječi laviće.
Došle su i druge životinje.
Napokon je Doktor izliječio sve životinje i umoran spavao tri dana.

9.Majmunsko vijeće
Majmuni su viječali kako da mu zahvale.
Željeli su da ostane s njima.
Majmun Či-Ći je rekao da se moraju vratiti jer je Doktor obećao da će platiti dug kad se vrati.
Majmuni su mu poklonili dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga.

10. Najrjeđa životinja od svihe
Gurnime-Povuciga je bila rijetka životinja.
Jedva su je uhvatili.
Bila je plašljiva.
Nije htjela poći,ali kad je vidjela da je Doktor jako dobar i rekao je da će je vratiti ako joj se ne svidi,pristala je.

11.Crni kraljević
Doktor Dolittlese napokon oprostio sa majmunima i krenuo s ljubimcima dalje.
Željeli su se vratiti što prije kući,ali su zalutali u dubokoj šumi i upali opet u ruke kralju Zemlje Đoliđinki.
On ij je opet zatvorio u tamnicu,samo je tome izbjegla papiga Polinezija i majmun Či-Ći.
Slučajno do su bili sakriveni u krošnji stabla čuli su kraljeva sina Kraljevića Bumpa kako govori "da sam barem bijeli kraljević".
Papiga brzo promjeni glas i predstavi se kao vila Tripsitinka i reče mu da je čovjek u tamnici njegova oca čarobnjak i da mu može pomoći.
Bumpo je zaspao zadovoljan čekajući mrak,da se susretne u tamnici sa Doktora.

12.Ljekarije i vradžbine
Polinezija je javila Doktoru da mora smisliti kako obijeliti lice kraljeviću Bumpu.
On to učini i kraljević ga pušta iz tamnice.
Na obali im je ostavio brod.
Oni se ukrcavaju,a Či-Ći,Polinezija i krokodil ostaju.

13.Crvena jedra i plava krila
Doktor se pitao tko će mu pokazati put kući.
Odjednom su se stvorile lastavice na nebu i one su teglile brod

14.Štakori upozoravaju
Štakori su bježeći upozorili Doktora da je brod truo i da će se utopiti.
Ugledali su Kanarski otok i izišli su s broda.

15.Zmaj od Berberije
Lastavice su upozorile Doktora da su se na njegov brod ispeli gusari tražeći nešto ukrasti.
Njihov je bio napušten pa su ga upozorile da se popne sa životinjama na gusarski brod jer je bolji.
Gusari ih otkriju,ali propada brod na kojem su gusari.
Doktor ih spašava od morskih pasa i naređuje Ben Aliju da se ostavi mora i svojih zločina da ostane na otoku i sije hranu za ptice.

16.Tu-Tu ima dobar sluh
Sad su Doktor i životinje nastavile put kući na brzom gusarskom brodu.
Otkrivaju da je netko zaključan u sobici.
Tu-Tu kroz zatvorena vrata čuje da je to dječak i da plače.

17.Oceanske klepetuše
Nigdje nije bilo ključa pa je Doktor razbio vrata sjekirom.
Soba je smrdjela po rumu,a na podu je plakao dječak.
Doktor mu je rekao da se ne boji.
Dječak im je rekao da su gusari negdje ostavili ili ubili njegovog ujaka.
Opisao je da ima crvenu kosu i istetovirano sidro na podlaktici i da pije burmut(rum).

18.Đip ima dobar njuh
Dupini su javili Doktoru da mornar dječakov ujak nije utopljenj.
Đip se dao u potragu svojim njuhom pronaći ujaka.
Tražio ga je po mirisu bermuta i navodio brod prema svom njuhu.

19.Stijena
Napokon nalazi Đip svojim njuhom ujaka u dubokoj jami usred stijene.
Doktor ga je izvukao,a on mu je ispričao kako ga je zmaj od Berberije diveo na stijenu.
Svi su bili sretni,posebno dječak i njegov ujak.

20.Ribarski gradić
Svi su se ukrcali u brod.
Doktor je rekao da će dječaka i ujaka iskrcati u njihov ribarski gradić.
Kad su došli dočekala ih je dječakova mama i izljubila i  zahvaljivala po nekoliko puta vračajući se do Doktora.
Ostali su kod njih nekolko dana.
Načelnik mjesta je Doktoru poklonio sat s dijamantima,a Đipu zlatnu ogrlicu.

21.Opet kod kuće
Ostavili su putnike i krenuli prema svojoj domovini.
Bili su sretni što su kod kuće.
Zarađivali su novac pokazujući dvoglavu životinju Gurnime-Povuciga po sajmovima.
Novca im nije više nedostajalo.
Doktor bi nakon večere sa svojim životinjama sjeo oko velike vatre i čitao im knjige.
Polinezija i krokodil su razgovarali i složili se da će se Doktor vratiti u Afriku.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu

Pisac i ilustrator: Hugh Lofting

S engleskog preveo: Zvonimir Bulaja

Vrsta djela: pripovijetka za djecu

Mjesto radnje: Puddleby-on-the-Marsh (Engleska), Atlanski ocean, brod, afrička džungla, tamnica, Zemlja majmuna, Berberska obala, Kanarski otoci, velika hrid, ribarski gradić.

Vrijeme radnje: početak 20. stoljeća

Glavni likovi: doktor John Dolittle i njegove životinje: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija, sova Tu-Tu, krokodil, Gurnime-povuciga...

Sporedni likovi: doktorova sestra Sarah Dolittle, mesar, kralj Jolliginkia, kraljica Ermintrude, kraljević Bumpo,  Ben Ali (Berberski Zmaj), dječak i njegov ujak,  lastavice, dupini, morski psi, lav, lavica, majmuni u džungli…

Osobine doktora Dolittlea: pametan, brižan, dobroćudan, omiljen, obožava životinje i liječi sugrađane, snažan, ne previše visok, nosi odijelo, cilindar i štap.

Tema: Priča o doktoru Dolittleu je ispričana kroz 21 poglavlje. Priča govori o neobičnom životu doktora medicine koji toliko obožava životinje da čak razumije i životinjski jezik.  Radnja se odvija kod kuće u rodnoj Engleskoj, preko Atlanskog oceana, do daleke Afrike, gdje počinju prave pustolovine.

Priču je pročitalo toliko ljudi i djece, da se danas za ljude koji vole životinje kaže da su pravi „ doktor Dolittle“.

Osvrt: Tko ne voli životinje, ne voli ni ljude. Treba znati cijeniti sva živa bića i biti spreman pomoći u nevolji. Sva su zanimanja korisna, bitno je raditi ono što voliš, tada ćeš sigurno uspjeti.

Prvo poglavlje: Puddleby

John Dolittle je doktor medicine koji živi u engleskom gradu Puddleby-on-the-Marsh sa svojom sestrom Sarah. Doktor je pametan i neobičan zato što jako voli životinje, više od svega na svijetu. Ima malu kuću s velikim vrtom i mnogo kućnih ljubimaca: patka Dab-Dab, praščić Gic – Gic, pas  Đip, sova Tu-Tu i papiga Polinezija. Njegova sestra vodi kućanstvo i ne sviđaju joj se tolike životinje u kući, pa često gunđa. Ali to se ne sviđa ni ljudima. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja, a ljudi su mu sve manje dolazili. Na kraju mu je samo jednom godišnje dolazio životinjski mesar koji bi platio lijek šest penija. Od toga se nije moglo živjeti, pa je prvo potrošio ušteđevinu, potom je počeo prodavati stvari. Bio je  sve siromašniji i siromašniji, ali životinje i djeca su ga jednako voljeli kao i prije dok nije bio siromašan.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik

Jednog dana doktoru je došao životinjski mesar zbog bolova u trbuhu. Mesar je bio oduševljen doktorovom knjigom o mačkama koju mu je pročitala njegova supruga Theodesia, koja je za razliku od mesara, znala čitati i pisati. Predložio mu je da postane doktor za životinje, jer o njima zna sve, čak bolje od veterinara. Rekao mu je da će liječeći životinje zaraditi mnogo novaca, da će mu poslati sve stare žene koje imaju bolesne životinje, te da je spreman i nešto staviti u meso kako bi se životinje razboljele. Doktoru se ta ideja nikako nije svidjela i rekao mu je da to ne smije raditi.

Sve je to slušala papiga Polinezija, te je doktoru rekla da mesar pametno govori, da se makne od glupih ljudi i da bude doktor za životinje. Potom mu je objasnila da životinje mogu govoriti, te je doktora počela učiti životinjski jezik. Nakon što je naučio životinjski jezik, prestao je biti doktor za ljude. Svaki dan su mu dovodili bolesne kućne ljubimce i domaće životinje. Tako je pomogao konju koji je postao skoro slijep na jedno oko, nabavio mu je zelene naočale. Konj mu je rekao da doktori za životinje moraju biti pametniji od doktora za ljude. Doktor je postao slavan među životinjama i uskoro je cijeli svijet za njega znao.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem

Doktor je počeo ponovno zarađivati, njegova sestra Sarah je bila zadovoljna. Životinje su često, i nakon što su ozdravile, htjele ostati u doktorovoj kući, toliko su ga voljele. Jednog dana je naišao talijanski svirač vergla s majmunom na uzici. Doktor je odmah vidio da je majmun nesretan, pa je verglašu platio jedan šiling da mu da majmuna. Verglaš se naljutio, ali majmun je ostao s doktorom. Druge životinje su ga prozvale Či-Či, što znači đumbir. Onda je došao jedan krokodil kojem je doktor izliječio zubobolju. Poželio je ostati, ali su ga se svi bojali, pa ga je doktor zamolio da se vrati u cirkus. Lio je krokodilske suze i obećao da nikome ništa loše neće napraviti. Pridobio je doktora koji je obožavao sve životinje. Njegovoj sestri Sarah to se nimalo nije dopalo, pa je rekla da ona odlazi i da će udati. Doktor je rekao: -Idi i udaj se! Bio je sve siromašniji i siromašniji. Često je govorio: - Novac je muka!

I životinje su se počele brinuti, a kako nisu ništa mogle napraviti po pitanju novca, preuzele su obavljanje kućanskih poslova. Papiga Polinezija je postala gazdarica, jer je bila najstarija. Doktor je rekao da će preživjeti sve dok kokoši liježu jaja i krava daje mlijeko.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike

Došla je zima. Jedna smrznuta lastavica je majmunu Či-Či prenijela poruku od njegova rođaka u Africi da se tamo među majmunima pojavila grozna bolest. Doktor je odmah poželio pomoći majmunima, ali opet je bio problem novac. Sjetio se pomorca kojemu je izliječio bebu s ospicama, pa je od njega posudio brod. Doktor kreće na put u daleku Afriku i vodi sa sobom psa Đipa, svinju Gic-Gic, sovu Tu-Tu i papigu Polineziju. Polinezija mu savjetuje da ponese mnogo biškota, konzervi govedine i sidro. Ukrcali su na brod i isplovili u nepoznati svijet.

Peto poglavlje: Veliko putovanje

Jedrili su šest tjedana, prateći lastavicu. Kada su bili blizu ekvatora, ribe poletuše su pitale je li na brodu doktor Dolittle, jer majmuni brinu hoće li doći. Baš kad su mislili da su blizu kopna, podigla se velika oluja i odjednom se začulo bum. Udarili su u stijenu, brod je počeo tonuti. Iskoristili su konop za spašavanje kako bi došli do kopna. I tako je Polinezija nakon 169 godina ponovno došla u svoju Afriku. Doktor je u oluji ostao bez svog šešira, ali kad se vrijeme smirilo, ugledao ga je kako pluta na moru. U njemu je našao svog bijelog miša, koji se na brod ukrcao, a da to nitko nije znao. Papiga je rekla mišu da je slijepi putnik. Odjednom se u džungli pojavio crni čovjek koji im je rekao da svi moraju pred kralja Jolliginki.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj

Kroz gustu šumu su došli do kraljeve palače. Doktor je pokušao objasniti kralju da je došao spasiti majmune, ali kralj mu nije vjerovao. Kralj je mislio da su došli po zlato i slonovaču, kao i drugi bijelci. Sve ih je zatvorio u kamenu tamnicu, osim Polinezije koja je dovoljno malena da se mogla provući kroz rešetke. Navečer, dok je kraljica Ermintrude bila na plesu i kraljević Bumpo hrkao u svoj sobi, Polinezija se uvukla pod kraljev krevet. Smislila je plan kako će osloboditi svoje prijatelje. Zakašljala je i probudila kralja. Počela je oponašati doktora govorom, a bio je kao nevidljiv. Rekao je ako ih ne pusti da da će se cijelo kraljevstvo razboljeti kao i majmuni. Kralj odmah naredi da ih se pusti. Ali upravo kad se kraljica vraćala s plesa, ugledala je papigu kako se provlači kroz razbijeno staklo. Kralj je shvatio da je nasamaren, ali bilo je prekasno – svi su već napustili tamnicu.

Sedmo poglavlje: Majmunski most

Kralj je bio bijesan. Sve sluge je poslao u potragu za doktorom. Kralj je mislio da će ih njegova vojska lako pronaći, jer je doktor u nepoznatoj zemlji. Ali prevario se, jer je majmun Či-Či poznavao sve staze i sakrio ih je u veliko šuplje stablo. Vojnici su se vratili kućama,  a Či-Či je svoje prijatelje izveo iz skloništa  i nastavili su putovanje u Zemlju majmuna. Put je bio dug, ali bar su imali što jesti. U džungli je bilo svega – kokosovog mlijeka, datulja, smokvi, kikirikija, đumbira, slatkog krumpira, divljih naranči… Mislili su da su sigurni, a nisu znali da ih cijelo vrijeme prati kraljeva vojska. Kada su bili jako blizu Zemlji majmuna, pročulo se da je slavni doktor stigao. Majmuni su od radosti digli toliku buku da je sve čula kraljeva vojska koja je tako otkrila gdje je doktor. Počeli su svi bježati, doktor se spotaknuo i pao u blato. Uspio se podići i taman kad su mislili da su konačno u Zemlji majmuna došli su do strme litice ispod koje je tekla rijeka. Kako je zemlja bila puna majmuna, oni su u roku od jedne minute napravili most, zvani Majmunski most. To je most od majmuna koji jedan drugoga drže za ruke i noge. Doktor je bio prvi bijelac koji je vidio Majmunski most. Bio je jako zadovoljan.

Osmo poglavlje: Vođa lavova

Stigli su u Zemlju majmuna. Doktor je bio jako zabrinut zbog bolesnih majmuna. Prvo je razdvojio bolesne i zdrave. Naredio je da se zdravi cijepe. Tražio je pomoć od drugih životinja: lavova, leoparda i antilopi. Lav se uvrijedio, kako će on kralj životinja služiti bolesne majmune. Doktor mu je pokušao objasniti da treba pomoći onima koji su u nevolji, nikad se ne zna kome će pomoć trebati, a nevolja se događa oholima. Lav kaže: - Lavovi nikad neće biti u nevolji – lavovi samo izazivaju nevolje. Lavica s bolesnim lavićima napadne oholog lava i naredi mu da se odmah vrati slavnom doktoru i pomogne. Lav nagovori i ostatak životinja da pomognu bolesnim majmunima. Zahvaljujući njihovoj pomoći, majmuni su se počeli brzo oporavljati. Nakon toga, doktor je otišao u krevet i spavao tri dana.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna

Kako je obavio posao, doktor je odlučio da se moraju vratiti u Puddleby. Majmuni su bili iznenađeni, jer su mislili da će zauvijek ostati s njima. Veliki Gorila ga je htio zamoliti da ostane, ali Či-Či je objasnio da je doktor dužan dosta novca u svom kraju. Mora se vratiti i platiti dug. Majmuni su ga pitali što je to novac. Najveći Pavijan je rekao da u znak zahvalnosti moraju nešto pokloniti doktoru. Predlagali su raznu hranu, ali su shvatili da bi na dalekom putu sve to istrunulo. Či-Či je rekao da će ga najviše usrećiti neka životinja kakve nema u menažerijama (zoološkim vrtovima). Majmuni ne mogu vjerovati da ljudi životinje drže u kavezima, misle da su ljudi glupi i naivni. Pitali su se koja je to rijetka životinja, je li iguana, je li okapija… Jedan se majmun sjeti Gurnime-povuciga, tu životinju sigurno nijedan bijeli čovjek nije vidio. Gurnime-povuciga na oba kraja ima glavu s rogovima i nema rep.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja

Gurnime-povuciga su davno živjeli u najdubljim džunglama Afrike, vrlo plahi i teško ih se moglo uloviti. Majmuni su krenuli u lov na tu životinju. Uhvatili su se za ruke i napravili veliki krug oko visoke trave. Gurnime-povuciga nije mogao probiti majmunski obruč. Tri dana su ga uvjeravali da pođe u Englesku sa doktorom, ali on se nije dao, previše je plah i ne voli da ga netko gleda. Na kraju je pristao upoznati doktora. Či-Či ga je upoznao sa doktorom i rekao mu da ga povede sa sobom kući i da će se obogatiti. Najrjeđa životinja afričke džungle je odmah vidjela da može vjerovati doktoru. Pristane na put, ali pod uvjetom ako mu se tamo ne svidi da se može vratiti natrag. Doktor se spakirao, a majmuni su mu priredili veliku zabavu za oproštaj. Doktor je održao oproštajni govor, bio je tužan što odlazi i zamolio ih je da brinu za svoje zdravlje i da se nada da će sretno živjeti. Veliki Gorila je dovukao veliku stijenu na mjesto gdje je sjedio doktor - kao znak za vječna vremena da je baš tu sjedio slavni doktor, najveći od svih ljudi.

Jedanaesto poglavlje: Crni kraljević

Krenuli su na put kroz gustu džunglu. Polinezija je rekla da moraju biti oprezni dok prolaze kroz zemlju Jolliginki. Či-Či je otišao ispred njih potražiti kokosove orahe, a doktor i ostatak društva su se ubrzo izgubili u džungli. Tako su dolutali do kraljeva vrta, gdje su ih odmah uhvatili i zatvorili. Polinezija je odletjela na stablo i nitko ju nije vidio. Odjednom se pojavio Či-Či i ugledao na grani Polineziju. Ona mu je ispričala što se dogodilo. Onda se pojavio kraljević Bumpo koji umorno uzdahne i kaže: - Da sam barem bijeli kraljević! Papiga odglumi da je Tripsitinka, kraljica vila i obeća mu da ga doktor Dolittle može pobijeliti.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija

Te noći kraljević Bumpo potajno dođe do doktora u zatvor i kaže mu da mora postati bijeli kraljević, jer se zaljubio u uspavanu ljepoticu, a ona je pobjegla od njega jer nije bijelac. Doktor mu obeća da će učiniti sve što može, ali da mora biti strpljiv. Ali prije nego to napravi da mu mora nabaviti neki brod i da o tome nikome ništa ne govori. Kraljević je dao obećanje i otišao je na plažu pripremiti brod. Doktor je pomiješao neke lijekove, kraljević je stavio glavu u zdjelu i nakon nekog vremena lice mu je pobijelilo poput snijega, a njegove smeđe oči su postale sivkaste. Doktor mu da ogledalo da se vidi, a on je počeo pjevati od sreće. Tražio je da mu doktor ostavi ogledalo, ali doktor mu je odgovorio da mu treba za brijanje. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo, jer će vjerojatno do sutra opet biti crnac. Doktoru je bilo žao Bumpa, jer on nije kriv. Bumpo ih je pustio iz zatvora i svi su požurili prema obali da se ukrcaju na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi, jer je to njihov dom. Gorko su plakali i mahali sve dok im brod nije nestao iz vida. Čim su isplovili, vidjeli su puno ptica. Bile su to lastavice koje se vraćaju. Doktor je shvatio da će skoro biti ljeto kad se vrati u Englesku.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila

Brod na putu prema kući je morao proći pored Berberske obale, to je obala velike pustinje Sahare. Obala je bila poznata po berberskim gusarima, zlim ljudima koji su pljačkali mornare i činili zlodjela. Ploveći pored te obale, odjednom je Dab-Dab ugledala crveno jedro koje joj se nimalo nije sviđalo. Đip je njušio pečenu govedinu i zle ljude – šest zlih protuha s jednim hrabrim čovjekom. Gusarski brod im se sve više približavao. Doktor je poslao Dab-Dab da pita lastavice što da radi. Lastavice su rekle da od konopa napravi nekoliko tankih struna. Ubrzo je za brod bilo privezano tisuću struna, koje je vuklo dvije tisuće lastavica. Brod se ubrzao i crvena jedra su ostala daleko  iza njih.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju

Nakon dva-tri sata lastavice su se umorile, pa su predložile da se odmore na obližnjem otoku, u jednom dubokom zaljevu. Bio je to prekrasan otok koji je u sredini imao visoku, zelenu planinu. Dok su se iskrcavali iz podpalublja su počeli izlaziti štakori. Đip ih je počeo hvatati, jer mu je to bila omiljena igra. Jedan crni štakor je upozorio doktora da štakori uvijek napuštaju brod koji tone. Rekao je da je brod loš, nesiguran i da će potonuti do sutra navečer, a da to zna jer ga je rep počeo iznenada peckati. Doktor mu se zahvalio na upozorenju i ubrzo se iskrcao s broda na otok gdje su išli potražiti vodu. Na otoku su pjevali kanarinci, pa su shvatili da su na Kanarskim otocima. Posebno je bio sretan Gurnime-povuciga jer je obožavao zelenu travu koje je na ovom otoku bilo u izobilju. Gic-Gic se veselio jer je pronašao dolinu divlje šećerne trske. Odjednom su doletjele dvije usplahirene i uzrujane lastavice koje su obavijestile doktora da su se gusari popeli na njegov brod. Ako požure na obalu, mogli bi se ukrcati na gusarski brod koji je puno bolji za daljnju plovidbu. Doktora je oduševila ideja, pa su tiho otpuzali na gusarski brod.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj

Sve bi bilo dobro, da Gic-Gic nije uhvatio prehladu dok je jeo vlažnu šećernu trsku. Tako je glasno kihnuo da su ga čuli gusari na drugom brodu. Gusari su odmah zaplovili prema ulazu u zaljev, tako da doktor ne može izaći na otvoreno more. Tražili su od doktora patku i svinju. Vođa gusara je bio Ben Ali, zvani Berberski Zmaj. Tu-Tu je šapnula doktoru da gusara pusti da priča i da bude fin prema njemu, jer će tako dobiti na vremenu, a brod na kojem su gusari će tonuti. Gusari su iznenada zaurlali da brod propušta, skočili su u more i počeli plivati prema obali. Pojavili su se i morski psi koji su prepoznali dobrog doktora. Pitali su ga trebaju li pojesti te zle ljude. Doktor im je odgovorio da gusare potjeraju do njegova broda. Kad su gusari doplivali do broda na kojem je bio doktor, on im reče da su učinili toliko zla, da bi ih morski psi mogli pojesti i tako osloboditi more napasti ili da mogu otići na otok i uzgajati sjemenke za ptice. Kako bi spasili živu glavu, gusari su nevoljko pristali uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-Tu dobro čuje

Doktor se zahvalio morskim psima. Nastavili su ploviti hitrim brodom s tri crvena jedra. Životinje su sišle u potpalublje da vide brod iznutra. Bile su oduševljene – brod je prekrasan, ima svega. Našli su malu zaključanu sobu i jako ih je zanimalo što je unutra, pa su se dali u potragu za ključem. Dok su tražili ključ, pronašli su mnoštvo čudesnih, finih i skupocjenih stvari, ali nigdje nije bilo ključa. Vratili su se do vrata sobe, Tu-Tu je iznenada čula nekakav zvuk. Ponovno je osluhnula i zaključila da je unutra muškarac s malom rukom i malim licem, nije sretan, jeca, skoro plače. Doktor naredi da potraže sjekiru da razbiju vrata kako bi vidjeli tko je unutra.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci

Pronašli su sjekiru. Soba je bila mala, bez prozora, s niskim stropom. Unutra je bila mala stolica, velike bačve i osjećao se snažan miris vina. Na podu je sjedio mali dječak, star oko osam godina i gorko je plakao. Bio je uplašen, brzo je shvatio da ispred njega ne stoji gusar, nego dobri doktor. Nije znao gdje mu je ujak, misli da su gusari njegova ujaka bacili u more i da se utopio. Doktor i životinje su odlučili pomoći dječaku, te krenu u potragu za ujakom. Ujak ima crvenu kosu i na ruci istetovirano sidro, snažan je i najbolji mornar na južnom Atlantiku, ima brod Prgava Sally. Doktor je pitao dupine jesu u moru vidjeli tog čovjeka. Rekli su da je njegov ribarski brod potopljen, ali da u njemu nije bilo nikoga. Dupini su tvrdili da se nije utopio, jer da se utopio to bi saznali od glavonožaca, zvanih oceanski brbljavci. Bila je to dobra vijest.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi

Zamolili su orlove koji izvrsno vide da pronađu ujaka. Sve su pretražili, ali nisu našli čovjeka s crvenom kosom. Đip je rekao da nema dobro mišljenje o orlovima, misli da su uobraženi. Dupini su brbljavi, od njih su doznali gdje ujak nije, a družina je željela znati gdje ujak jest. Đip je tražio od dječaka nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Zlatni prsten mu nije bio od koristi, pa je dječak Đipu dao crveni rubac koji je mirisao po burmutu (vrsta duhana). Đip je onjušio vjetar i krenuo u potragu za ujakom.

Devetnaesto poglavlje: Hrid

Đip je njušio vjetar koji puše s juga, ništa nije nanjušio, isto je bilo i s istočnim vjetrom. Zapuhao je zapadni vjetar, Đip je nanjušio burmut. U zraku se osjetio samo miris burmuta. Đip je rekao da ujak umire od gladi, da nema ništa osim burmuta. Dab-Dab opet zamoli lastavice da vuku brod kako bi što prije došli do hridi koju je prva ugledala Tu-Tu i s koje je dopirao miris burmuta. Velika hrid je bila glatka i pusta poput kornjačinih leđa. Đip je pronašao duboku jamu na sredini hridi. Doktor se spustio u jamu u kojoj je ležao i spavao čovjek s vrlo crvenom kosom.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad

Doktor je nježno probudio ujaka. Ujak je u mraku mislio da se vratio Ben Ali, pa ga je htio udariti. Doktor mu je objasnio da ga traži njegov nećak. Ujak je ispričao da su ga na hridi bez ičega ostavili gusari, jer nije pristao postati gusar. Doktor i ujak su se uputili do broda. Svi su bili veseli, počeli su plesati po brodu. Đip je bio strahovito ponosan na sebe, još jednom je ponovio da bi se pronašao čovjek, treba imati psa. Doktor je zamolio lastavice da brod odvedu do ribarskog gradića otkud su ujak i njegov nećak. Dok su spuštali sidro, na obali je sjedila uplakana žena. Bila je to dječakova majka. Poljubila je doktora mnogo puta. Molila je doktora da ostane par dana kod njih. Svi sugrađani su doznali za doktora i zvali su ga na ručak, večeru, zabavu. Kad se doktor spremio za odlazak, gradonačelnik je održao govor i poklonio je doktoru dijamantni sat kao mali znak pažnje što je more oslobodio od Berbeskog Zmaja, Ben Alija. Oko Đipa se okupilo mnogo pasa, gledali su ga s divljenjem i poštovanjem. Gradonačelnik je Đipu poklonio pseću ogrlicu od čistog zlata na kojoj je bilo urezano: ĐIP NAJPAMETNIJI PAS NA SVIJETU. Nakon dugog opraštanja s mještanima, brod s crvenim jedrima je isplovio prema Puddlebyju.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće

Prošlo je proljeće. Stiglo je ljeto kad se doktor vratio u svoju zemlju. Ali još nije stigao u Puddleby. Proputovao je cijelu Englesku sa svojim Gurnime-povuciga u ciganskim kolima. Svi su dolazili vidjeti čudesnu dvoglavu životinju iz afričke džungle, ulaznica je koštala šest penija. Vlasnici zooloških vrtova i cirkusa su pitali doktora da im proda tog čudnog stvora, ali doktor se držao obećanja da Gurnime-povuciga nikad neće biti zatvoren u kavezu. Uvijek će biti slobodan kao u svojoj džungli.  Cirkus je u početku bio zanimljiv, ali nakon nekoliko tjedana su jedva čekali da se vrate kući. Kad je sljez bio u punom cvatu, konačno su se vratili u Puddleby. Doktor se vratio kao bogat čovjek u svoju malu kuću s velikim vrtom. Svi su bili sretni. Doktor je otišao do mornara od kojeg je posudio brod i kupio mu dva nova broda, gumenu lutku za njegovu bebu, platio je trgovcu hranu, kupio novi klavir za svoje bijele miševe kojima je bilo tijesno u ladici komode. Do vrha je napunio svoju kasicu i rekao:

-        Novac je užasna muka. Ali isto je lijepo kad oko njega ne treba brinuti.

Došla je zima, doktor je uz vatricu na glas čitao životinjamasvoje knjige. A tamo daleko u Africi, majmuni na palmama su se pitali što li sad radi dobri doktor u zemlji bijelog čovjeka. Polinezija je zacvičala da misli da će se vratiti, a krokodil iz crnog blata je zagroktao: -Ja sam siguran da hoće! – Idite spavati!

# data[].attributes.body
Naziv djela:Priča o doktoru Dolittleu
Pisac:Hugh Lofting
Mjesto radnje:gradić Puddleby-on-the-Marsh,kuća i vrt doktora Dolittla,more,Afrika,Zemlja Majmuna,kraljeva palača,brod,Berberska obala,gusarov brod,velika hrid,ribarski gradić
Vrijeme radnje:prije mnogo godina,zima,ljeto
Glavni lik:Doktor John Dolittle
Sporedni likovi:Sarah Dolittle,patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija,sova Tu-Tu,mesar,konj,talijanski svirač vergla,krokodil,crnac,kralj zemlje Jollinginki,kraljica Ermintruda,Bumpo,gurnime-povuciga,lav,lavica,Veliki Gorila,lastavice,gusari,gusar Ben Ali,štakor,kanarinci,dječak,dupini,orlovi,ujak,majka od dječaka,gradonačelnik

Prije mnogo godina u maloj kući sa velikim vrtom živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah Dolittle u gradiću koji se zvao Puddleby-on-the-Marsh.Jako je volio životinje a najdraži su mu ljubimci u kući bili:patka Dab-Dab,pas Đip,praščić Gic-Gic,papiga Polinezija i sova Tu-Tu.Sestra mu je stalno prigovarala da životinje uneređuju kuću ali on ju nije slušao već je dovodio sve više i više životinja.Jednog dana doktoru je došla starica s reumom i sjela na ježa pa se više nikada nije vratila nego je našla drugog doktora.Tako je doktor imao sve manje pacijenata a sve više životinja i bio je sve siromašniji.Samo mu je dolazio jedan životinjski mesar koji mu je predložio da postane doktor za životinje.Ta ideja se svidjela Polineziji pa ga je ona naučila životinjski jezik.Kada je naučio životinjski jezik potpuno je prestao biti doktor za ljude.Seljaci i stare gospođe dovodili su mu svoje bolesne životinje.Jednog dana su mu doveli konja.Konj je rekao doktoru na konjskom jeziku da mu je veterinar liječio zglob ali da njemu trebaju naočale.Doktor Dolittle dao mu je zelene naočale a konj je bio sretan što je napokon našao doktora koji razumije konjski jezik.Tako je u nekoliko godina postao slavan među životinjama.Počeo je ponovno zarađivati.Jednu večer naišao je talijanski svirač vergla s majmunom na uzici.Doktor je vidio da je majmun nesretan pa ga je kupio od talijana i nazvao ga Či-Či.Jednog dana je u gradić Puddleby došao cirkus pa je jedan krokodil noću pobjegao jer ga je bolio zub.Došao je u doktorov vrt i kad mu je doktor popravio zub više se nije htio vratiti cirkusu pa je i on ostao kod doktora.Zbog tog krokodila je doktor opet izgubio pacijente jer su se stare gospođe bojale dovoditi svoje psiće.I sestra ga je nagovarala da otjera krokodila ali je doktoru njega bilo žao i nije ga htio otjerati pa ga je Sarah napustila i rekla da će se udati.Doktor je ponovno postao siromasniji nego ikada i više nije mogao hraniti sve te životinje i plačati račune. Uskoro su se zabrinule životinje pa su obavljale kućanske poslove i prodavale cvijeće i povrće ljudima.Zima je stigla ranije.Jedne večeri u prosincu u kuću je uletio Či-Či i rekao da je dobio poruku od svog rođaka iz Afrike da se tamo pojavila neka strašna bolest među majmunima.Poruku je dobio preko lastavice. Doktor je želio ići u Afriku ali nisu imali novaca za karte.Sjetio se da je jednom pomorcu izliječio bebu pa je od njega posudio brod.Od životinja je odlučio povesti Polineziju,krokodila,Či-Čija,Đipa,Gic-Gic,Dab-Dab i Tu-Tu a miševi i voluharice su morali ostati.Polinezija mu je savjetovala da na brodu mora imati sidro,konope i zvono ali nisu imali novca za sve stvari pa je zamolio trgovca da pričeka svoj novac.Zatim su krenuli na put u Afriku.Lastavica im je pokazivala put.Putovali su prema jugu i bilo je sve toplije.Jednog dana bila je velika oluja i udarili su u stijenu pa je na brodu nastala velika rupa i voda je ulazila u brod.Dab-Dab je otplivala do kopna i držala konop pa su se Či-Či i Gic-Gic spasili preko konopa jer nisu znali plivati.Više nisu imali brod jer se polomio pa su se skrili u špilju.Doktorov šešir je bio u moru a donjela ga je Dab-Dab i u njemu bio je bijeli miš koji nije htio ostati u kući.Onda su u džungli čuli korake a to je bio crnac koji je rekao da moraju pred kralja zemlje Jollinginki.Kralj je živio sa kraljicom Ermintrudom i kraljevićem Bumpom.Kralj je naredio da ih stave u tamnicu.Polinezija se skrila u doktorov džep da je nebi stavili u krletku.Te noći se iskrala kroz rešetke zatvora i odletjela u palaču kroz rupu na staklu.Bumpo je hrkao a kraljica je bila na plesu.Polinezija je glumila da je ona doktor Dolittle koji je nevidljiv i da će učiniti da svi kraljevi ljudi dobiju ospice ako ih ne pusti iz tamnice.Kralj ju je poslušao.Kada je papiga izlazila vidjela ju je kraljica
koja se vratila s plesa pa je to rekla kralju i on je shvatio da je nasamaren.Bio je jako ljut pa je i kraljevića i kraljicu poslao u džunglu da ih traži.Či-Či je doktora i životinje sakrio u šuplje stablo.Ujutro su svi bili umorni pa su se vratili natrag a doktor i njegove životinje nastavili su put prema Zemlji Majmuna.Kralj je bio bijesan jer ih nisu uhvatili pa ih je opet poslao da ih traže.Kad su se približili Zemlji Majmuna Či-Čijevi rođaci su pravili buku kad su vidjeli doktora pa su vojnicipožurili da ih uhvate.Da bi došli do Zemlje Majmuna morali su prijeći veliku rijeku.Majmuni su napravili most od samih sebe pa su svi uspjeli prijeći preko rijeke u Zemlju Majmuna a kraljevi ljudi su ostali bijesni na rubu litice.U zemlji majmuna doktor je otkrio da su tisuće majmuna bolesni.Najprije je odvojio bolesne i zdrave pa je zdrave cijepio a bolesne je liječio u velikoj kući.Bili je malo zdravih majmuna koji bi pomagali bolesnima pa je doktor potražio pomoć drugih životinja.Lav je bio kralj životinja i odbio mu je pomoći.Kada je lav došao kući lavica mu je rekla da se jedan od lavića razbolio a on joj je ispričao što je rekao doktoru.Kada je lavica to čula bila je jako ljuta na njega i poslala ga ponovno doktoru da mu se ispriča i pomogne.Lav ju je poslušao i zajedno sa antilopama i leopardima je pomogao doktoru.Uskoro su svi majmuni ozdravili a doktor je nakon toga spavao tri dana.Kad se doktor probudio odlučio je da mora krenuti natrag u Puddleby jer mora platiti dug.Majmuni su mu odlučili pokloniti životinju kakve nama u zološkim vrtovima a to je bila životinja s dvije glave gurnime-povuciga.Majmuni su tu životinju jedva uhvatili i nagovorili da pođe s doktorom.Objasnili su joj da je doktor neće zatvoriti već će je pokazivati ljudima pa će se tako obogatiti.Doktor je toj životinji obećao da će ju vratiti natrag ako joj se ne svidi u zemlji bjelog čovjeka.Priredili su veliku zabavu za oproštaj od doktora.Veliki Gorila je dovukao veliki kamen koji ih je uvijek podsjećao na doktora Dolittlea.Oprostili su se na obali rijeke i morali su biti tihi dok prolaze kroz zemlju Jolliginki.Jednog dana dok su prolazili kroz gustu šumu Či-Či je otišao pronaći kokosove orahe pa su se doktor i životinje izgubile dok ga nije bilo .I tako su dolutali do kraljevog vrta i kraljevi ljudi su ih ponovno uhvatili.Polinezija se skrila na stablu u vrtu.Tada je ugledala Či-Čija i ipričala mu što se dogodilo.Onda je ispod stabla na klupu došao kraljević Bumpo.Čuli su ga kako je rekao da želi biti bjeli kraljević.Polinezija mu je rekla da je ona kraljica vila -Tripsitinka i da ga slavni čarobnjak John Dolittle može pretvoriti u bijelog kraljevića i da ode k njemu kad zađe sunce.Zatim je Polinezija odletjela do zatvora i sve ispričala doktoru.Kada je kraljević došao ispričao je doktoru za Uspavanu ljepoticu koja se nije htjela udati za njega jer je crn.Doktor je pomiješao mnogo lijekova pa ga je pobijelio a kraljević ga je oslobodio i nabavio mu brod s hranom .Na obali su ih čekali Či-Či i Polinezija.Doktor mu nije htio ostaviti ogledalce jer lijek neće dugo trajati.Či-Či,Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer jer je to njihov dom i tamo su rođeni a ostali su krenuli s doktorom kući.Zabrinuli su se kako će naći put do kuće i tada su vidjeli lastavice koje se vraćaju pa su ih pratili.Doktor je zaključio da će stići kući na ljeto.Na putu kući morali su proći pokraj Berberske obale gdje su živjeli gusari.To je bila obala velike pustinje Sahare.Kad bi gusari uhvatili neki brod onda bi ga opljačkali a za ljude zatražili su novac.Pisali bi njihovim obiteljima i tražili novac a ako nebi dobili navac onda bi ih bacili u more.Jednog dana Dab-Dab je ugledao brod sa 3 crvena jedra iza njih.I Đip je nanjušio gusare.Nije im pomoglo da pobjegnu kad su podigli sva jedra pa su im pomogle lastavice.Pomogle su mu takao da su konope zavezali za brod a lastavice su ih vukle.Lastavice su se umorile pa su odvukle brod do jednog otoka u blizini.Dok su se iskrcavali s broda su bježali štakori.Jedan veliki štakor rekao je doktoru da štakori uvijek napuštaju brod koji tone jer ih tada pecka rep i da će brod potonuti do sutra navečer.Dab-Dab je rekla da su na Kanarinskim otocima.Kanarinci su doktora odveli do vode i pokazali su mu livade gdje raste sjeme za ptice.Zatim su lastavice rekle doktoru da su gusari zauzeli njihov brod.Predložile su doktoru da se ukrcaju na gusarov brod jer je prazan i brz.Kad su došli na gusarov brod Gic-Gic je glasno kihnula pa su je gusari čuli i krenuli za njima.Vođa gusara Ben Ali (Berberski zmaj)je zaprijetio doktoru a Tu-Tu je rekla da se ne brine jer će njihov stari brod uskoro potonuti.Brod je potonuo a 6 gusara je plivalu u vodi.Doktor je rekao morskom psu da ne pojede Bena Alija ako obeća da više neće potopiti niti jedan brod i ako prestane biti gusar.Ben Ali je to obećao i obećao je da će uzgajati sjemenke za ptice kako je doktor tražio.Zatim su krenuli dalje na put.Životinje su otišle bolje pogledati kako izgleda njihov novi brod iznutra.U brodu je bila jedna mala soba koje je bila zaključana pa je Dab-Dab pozvala doktora da ju proba otvoriti.Tada je Tu-Tu rekla da nešto čuje i da misli da je netko unutra.Tu-Tu je rekla da onaj tko je unutra nije sretan i da ima malo lice i malu ruku i da plače.Nisu mogli nigdje naći ključ pa je doktor sjekirom razbio vrata.Upalio je šibicu i vidio malog dječaka koji je imao oko 8 godina.Dječak je gorko plakao ali čim je vidio doktorovo lice ustao je i prestao plakati.Dječak je doktoru ispričao da su on i ujak išli u ribolov i da su ih uhvatili gusari i potopili njihov brodić.Gusari su tražili od njegovog ujaka da i on postane gusar jer je znao dobro jedriti po svakom vremenu ali ujak to nije htio.Tada se Ben Ali naljutio i rekao da će ujaka baciti u more.Dječak je još rekao da je tada na brodu bilo borbe i da su njega poslali u potpalublje i sutradan su ga pustili van ali ujaka više nije bilo.Gusari su dječaka zatvorili kad su išli krasti na neki drugi brod.Dječak je rekao da njegov ujak ima crvenu kosu i da na ruci ima istetovirano sidro i da se njegov brod zvao Prgava Sally.Tada je doktor zamolio dupine da ga potraže a oni su mu rekli da je ujakov brod na dnu mora ali da se ujak nije utopio.Onda je doktor zamolio lastavicu da potraži orlove jer oni dobro vide pa će pronaći ujaka.Kada je pala noć orlovi su se vratili ali ga nisu pronašli.Đip je rekao da su orlovi uobraženi kad su rekli da ga nitko neće naći ako nisu mogli oni.Zatim je Đip rekao doktoru da pita dječaka ima li nešto ujakovo a dječak mu je dao zlatni prsten.To Đipu nije bilo dovoljno pa je tražio nešto drugo a dječak mu je dao crveni rubac.Đip je na tom rubcu osjetio burmut i rekao da ujak šmrće burmut i da će ga naći za manje od tjedan dana.Zatim je krenuo vidjeti od kuda puše vjetar.Kada je vjetar puhao sa sjevera i juga Đip nije nanjušio burmut.Nije uspio uhvatiti miris burmuta ni kada je puhao istočni vjetar.Zatim je nakon 3 dana počeo puhati zapadni vjetar i Đip je osjetio burmut.Rekao je doktoru da gleda njegov nos i tako okrene kormilo.Đip je osjetio samo miris barmuta i ništa drugo pa je rekao doktoru da idu brže jer ujak sigurno umire od gladi.Lastavice su opet brzo vukle brod.Tada je Tu-Tu ugledala veliku hrid.Đip i doktor su sišli s broda.Ujak je bio u velikoj dubokoj jami na sredini hridi pa ga zato nisu orlovi mogli pronaći.Kada je ujak čuo da su spasili dječaka bio je presretan.Dab-Dab je onda rekla Đipu da nije znala da je on tako pametan.Otišli su natrag na brod i nahranili ujaka.Doktor je zamolio lastavice da najprije odvedu brod do ujakovog doma.On je živio u malom ribarskom gradiću.Kada ih je vidjela majka dječaka plakala je i smijala se od sreće.Doktor i njegove životinje ostali su kod njih cijelu subotu i nedjelju i pola ponedjeljka i ljudi su ga pozivali na ručkove i večere.Gradonačelnik mu je poklonio sat sa pravim dijamantima a Đip je dobio pseću ogrlicu od čistoga zlata i na njoj je pisalo ,,Đip-najpametniji pas na svijetu ".onda su opet krenuli na put prema puddlebyju.Kada je doktor došao u svoju zemlju bio je već lipanj.Prvo je proputovao svoju cijelu zemlju.Ljudima je pokazivao gurnime-povuciga i zaradio novac.Samo je puštao djecu da besplatno gledaju gurnime-povuciga i Dab-Dab je zato bila ljuta.Ljudi su doktora pitali da im proda gurnime-povuciga za puno novaca ali on nije htio.Rekao je da gurnime-povuciga nikada neće biti u kavezu.Vratio se u Paddleby kao bogat čovjek.Nastavio je živjeti u svojoj kući.Mornaru je kupio dva nova broda i gumenu lutku za bebu.Platio je trgovcu za hranu koju mu je dao kada je išao u Afriku.I još mu je puno novaca ostalo.Kupio je novi klavir i u njega vratio miševe.Kad je opet došla zima doktor je životinjama nakon večere čitao knjige.U Africi su majmuni,Polinezija i krokodil govorili da će se doktor sigurno opet vratiti.

# data[].attributes.body
Priča o doktoru Dolittleu

Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Glavni lik: John Dolittle
Mjesto radnje: grad Puddleby on the Marsh , crkveni toranj , kuća na rubu grada , vrt , smočnica , podrum , grad Oxenthorpe , kuhinja , ribnjak , Afrika , brod , sjenik , valovito more , pješčana plaža , džungla , gusta šuma , kraljeva palača , zatvor , ostava , zemlja majmuna , dolina , mala kuća od trave , velika kuća s mnogo drveta , velika kuća puna kreveta , najdublje džungle Afrike , zološki vrt , rijeka , riječna obala , zemlja Jolliginki , plaža , vrlo gusti dio šume , duboka šuma , obala , gusta šuma s grmljem,biljkama penjačicama i lozom , vlažna i močvarna područja , kraljev vrt , palača , Berberska obala , pustinja sahara , obala gusara , Berberska zemlja , more , otok , zelena planina , Kanarski otoci , lijepa livada , dolina puna šećerne trske , otvoreno more , mala soba , Brazil , brod , gusarski brod ,

# data[].attributes.body
Pisac: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja:
Prije mnogo godina u Puddleby-on-the-Marsh-u je živio doktor po imenu John Dolittle. Imao je mnogo ljubimaca. Najdraži su mu bili patka Pat-Pat, prase Gic-Gic, sova Tu-Tu, papiga Polinezija i pas Đip. On je liječio ljude ali je zbog velikog broja životinja imao sve manje ljudi koje je morao liječiti. Mesar je rekao doktoru da postane liječnik za životinje zato jer će zaraditi više novca. Papiga Polinezija naučila je doktora Dolittlea govoriti životinjskim jezikom. Izliječio je konja koji je skoro oslijepio na jedno oko, pse, krave i ovce. Vijest o doktoru Dolittleu se proširila po cijelom svijetu. Doktor je vidio majmuna kojega je kupio od čovjeka, nazvali su ga: Či-Či. Ljudi su se bojali krokodila iz cirkusa koji je živio u njegovoj kući. Zbog krokodila doktorova sestra više nije htjela živjeti s njim, pa su životinje odlučile obavljati kućanske poslove da mu pomognu. Pošto doktor nije imao novca, životinje su prodavale na štandu cvijeće i povrće. Ma koliko se trudile i dalje ga nisu imale dovoljno. Jedne hladne zime je majmun Či-Či rekao doktoru Dolittleu i životinjama poruku od lastavice da majmuni u Africi imaju opasnu bolest. Uveli su lastavicu u kuću. Doktor nije imao novaca za putovanje pa su zamolili jednog pomorca da im posudi brod. Lastavica je rekla da zna put do Afrike. Kad su provjerili da li su sve uzeli i napravili, krenuli su na put brodom. Lastavica je nosila svjetiljku i osvjetljavala put. Odjednom su naišli dupini i ribe poletuše. Ribe su rekle Polineziji da im još do Afrike treba pedeset i pet milja i da su se već majmuni zabrinuli da neće doći, a dupini su donijeli divlji luk kako je Polinezija rekla. Odjednom je brod udario u Afriku tjekom oluje. Našli su neku špilju i sklonili se u nju. Doktor je zamolio Pat-Pat da mu donese njegov šešir. Kad ga je uzela vidjela je miša u šeširu. Spustila je šešir pred doktora i životinje. Polinezija je rekla da mornari zovu onoga tko se sakrije slijepim putnikom. Malo kasnije je došao neki čovjek i rekao im da moraju doći pred kralja. Kad su došli, kralj je rekao da ih vojnici odvedu u zatvor. Polinezija je rekla da će prevariti kralja. To je i učinila. Govorila je kao i doktor, jako je preplašila kralja. On je rekao vojnicima da otvore tamnicu a doktor i životinje su pobjegle. No kad je Polinezija odlazila, kraljica ju je vidjela i to ispričala kralju. Brzo je pojurio do tamnice no bilo je prekasno. Kralj je poslao svoje vojnike, sluge, vrtlare, kuhare, učitelja kraljevića Bumpa i kraljicu za njima. Či-Či je skrivao doktora i njegove životinje sve dok se svi vojnici nisu vratili kralju koji ih je ponovno poslao u potragu. Za to vrijeme su krenuli prema zemlji majmuna. Na putu su sreli Či-Čijevog rođaka a zdravi majmuni, koji su izašli iz zemlje majmuna, podigli su veliku buku kao pozdrav doktoru. Vojnici su čuli tu buku i počeli su se približavati. Čuo ih je najveći majmun koji je nosio Gic-Gica i rekao doktoru da bježi. Ali se doktor spotaknuo o svoju liječničku torbu i pao u blato a vođa vojnika se bacio na njega. Tijekom skoka, vođa je sa svojim velikim uhom zapeo za stablo. Najveći majmun je požurivao druge majmune da što brže izgrade most, držeći se za ruke i noge. Svi su sigurno prešli most. Doktor je rekao Či-Čiju i njegovom rođaku da mu izgrade dvije kuće od trave za liječenje majmuna. No doktor ipak nije imao mjesta za liječenje bolesnih majmuna a ni zdravih majmuna koji se trebaju brinuti o njima. Pozvao je lavove, antilope, zebre, leoparde i žirafe da se brinu za majmune. Ali se nijedna životinja nije htjela javiti. Kralj životinja je bio veoma ohol prema doktoru. Kad je lavica to čula počela ga je grditi pa je poveo sve životinje sa sobom. Svi su pomogli doktoru. Kad je izliječio sve majmune, spavao je tri dana. Spremao se na povratak kući, kad su se majmuni dogovorili da mu daruju gurnime-povuciga kao zahvalu. Majmuni su vidjeli tragove gurnime-povuciga kod obale rijeke i napravili veliki obruč u gustoj i visokoj travi. Gurnime-povuciga je pokušao probiti obruč ali ga nije mogao pa je pričekao da vidi što žele majmuni. Majmuni su ga tri dana nagovarali da pođe s doktorom i napokon je pristao. Prvo je rekao da želi vidjeti kakav je taj doktor. Doktora je iznenadio izgled gurnime-povuciga jer je imao dvije glave. Či-Či je rekao doktoru da će se obogatiti. No on nije pristao povesti gurnime-povuciga sa sobom. Patka Pat-Pat mu je nabrajala stvari koje mora platiti i da neće imati novaca ako ne povede gurnime-povuciga sa sobom. I dalje su ga nagovarali i on je pristao. I gurnime- povuciga je pristao ići s njim jer je vidio da je on dobar čovjek. Razgovarali su i doktoru je rekao da je pra-pradjed njegova oca bio zadnji jednorog, a s majčine strane potječe iz porodice jelena, abesinskih gazela i azijskih divokoza. Gurnime-povuciga je objasnio da s jednim ustima govori a s drugima jede. Majmuni su priredili zabavu i došle su sve životinje iz džungle. Doktor je rekao da je tužan što odlazi. Rekao je da ne smiju mušicama dopustiti da im slijeću na hranu i ne smiju spavati na kiši. Veliki gorila je označio mjesto na kojem je sjedio doktor stijenom. Majmuni su ga ispratili sve do ruba njihove zemlje. Dok se Či-Či bavio potragom kokosovog oraha, doktor i njegove životinje su ušle slučajno u kraljev vrt. Uhvatili su ih vojnici i ponovno odveli u zatvor. Kad je Či-Či došao do Polinezije, koja se uspjela sakriti od vojnika, objasnila mu je da je morala loviti Gic-Gica pa je slučajno krivo skrenula. Plinezija je glumila vilu i rekla je kraljeviću Bumpu da u zoru otključa zatvor u kojemu se nalazi bijeli čovjek, i da će mu ispuniti želju da i on postane takav. Polinezija je rekla doktoru da učini kraljevića Bumpa bijelim čovjekom. Kad je kraljević Bumpo došao, doktor mu je rekao da mu sagradi i pripremi brod. Kad je Bumpo došao, doktor je rekao da umoči glavu u ljekove koje je kombinirao. Iznenadio se kad je vidio kraljevića Bumpa bijelim. Polinezija, krokodil i Či-Či su morali ostati jer je to njihov dom. Pozdravljali su doktora i sve ostale životinje dok im brod nije nestao iz vida. Odjednom je Pat-Pat ugledala brod sa crvenim jedrima i znala je da to nije dobar znak. To je bio gusarski brod a pas Đip je osijetio da su to jako, jako zli ljudi i da ih je šestero. Doktor je rekao Đipu da mu donese još jedara da idu brže. Ali i s tim jedrima su bili jako spori. Pa je doktor rekao Pat-Pat da pozove lastavice u pomoć. Kad su lastavice došle, rekle su mu da sveže puno konopaca za brod da se one mogu primiti za njega. Kada su se sve primile za konopce, počeli su odmicati gusarskom brodu. Lastavice su se morale odmoriti napornog leta. Došle su do jednog otoka gdje su sakrile brod. Jedan crni štakor je rekao doktoru da je ovaj brod nestabilan za plovidbu. Lastavice su dojurile i rekle su da su gusari na njegovom brodu i ako se požure možda se uspiju ukrcati na gusarski brod. Doktor se složio pa je okupio sve životinje. Svi su se došuljali i sigurno se ukrcali. No Gic-Gic je kihnuo zato jer se najeo vlažne šećerne trske i gusari su ga čuli. Požurili su za njima i zaustavili su ih. Sova Tu-Tu je rekla doktoru da razgovara s vođom gusara i da odugovlači jer će uskoro potonuti brod na kojem se nalazi Ben Ali to jest Berberski zmaj i njegova posada. Gusari su mu rekli da im da patku i prase. Patka Pat-Pat se spremala da poleti a Gic-Gic se preplašio. Odjednom je doktorov brod, na kojem su sada gusari, počeo tonuti. Gusari su ostali plutati a jedan od morskih pasa je pitao doktora za pomoć. Doktor mu je rekao da ih zadrži a on će ostalo napraviti. Kad je morski pas dotjerao Bena, doktor mu reče da ako ne želi postati hrana za morske pse mora se baviti hranjenjem kanarinaca na otoku.
On je sav tužan morao pristati jer nije imao izbora. Doktor je zahvalio morskim psima na pomoći. Pat-Pat je rekla da je podpaluba jako raskošna i da su pronašli neka zaključana vrata. Doktor je sve pogledao i rekao da bi se morali baciti na potragu ključa. Nisu ga nigdje mogli naći. Tu-Tu je čula zvukove i otkrila da je dječak iza vrata i da je tužan. Doktor je rekao da mu dodaju sjekiru. Kad su probili vrata osjetio se grozan miris po rumu. U blagovaonici su popili čaj i pričali o dječakovom ujaku koji je nestao. Doktor je pitao dupine i orlove za njegovog ujaka ali nitko nije znao gdje je. Kad je vjetar počeo puhati sa sjevera Đip nije namirisao burmut Black Rappee, po kojem je ujak mirisao. Doktor je predložio da se prvo malo naspavaju. Opet je pokušao s južnim vjetrom pa s istočnim i napokon kad je zapuhao zapadni vjetar namirisao je burmut. Đip je rekao da se moraju požuriti i doktor je pozvao lastavice. Skakali su po valovima. Prolazio je sat za satom i napokon su pronašli jedan ravan i pusti otok. Đip i doktor se spustiše na otok, i nakon dugog hodanja pronašli su špilju koja je bila jako dugačka. Odjednom su ugledali čovjeka koji je spavao. Đip je pronašao barmut Black Rappee. Doktor je to pokupio a kutija duhana barmuta Black Rappee je bila puna. Čovjek je počeo udarati doktora jer se šibica ugasila i pomislio je da je to Ben Ali. Kad je doktor ponovno upalio šibicu dječakov ujak se ispričao doktoru. Došli su brodom do ujakovog grada. Doktor je ostao kod ujakove sestre, subotu, nedjelju i pola ponedjeljka. Gradonačelnik je nagradio doktora i Đipa zbog odlobođenja mora od gusara. Doktor je dobio sat s pravim dijamantima na poleđini, a Đip je dobio ogrlicu od samoga zlata. Doktor je krenuo na put prema Puddlebyju. Kad je došao u svoju zemlju, u ciganskim je kolima, zaustavljajući se na seoskim sajmovima i stavljajući plakate za dvoglavu životinju (gurnime-povuciga) iz afričke džungle, naplaćivao ulaz šest penija. Kupio je pomorcu, koji mu je posudio brod za put do Afrike, dva broda i gumenu lutku za bebu. Platio je trgovcu za hranu koju mu je posudio za putovanje u Afriku. Đip je pokazao umišljenom ovčaru svoju ogrlicu i počeo kopati zemlju u kojoj je davno zakopao kosti. Kad je došla zima doktor je ispred velike vatre pričao priče životinjama. Polinezija, Či-Či i krokodil su se nadali da će se doktor jednoga dana vratiti.

# data[].attributes.body
Autor: Hugh Lofting
Naziv djela: Priča o doktoru Dolittleu
Preveo: Zvonimir Bulaja
Dnevnik čitanja:
Nekoć davno, na rubu grada Puddleby-on-the-Marsh, u maloj kući s velikim vrtom živio je John Dolittle. On je bio doktor za ljude. Bio je: popularan među ljudima, svi su ga pozdravljali, a psi i djeca su ga pratili gdje god bi išao. Jako je volio životinje. Životinje je držao na neobičnim mjestima u kući, a najdraže su mu bile: patka Dab-Dab, pas Đip, praščić Gic-Gic, papiga Polinezija i sova Tu-Tu.
Njegova sestra Sarah Dolittle vodila mu je kućanstvo i često je gunđala zato što su životinje svuda po kući radile veliki nered.
Jednog dana došla je jedna starica s reumom i sjela na ježa koji je spavao na sofi. Otišla je i više se nikada nije vratila. Čak bi se vozila do Oxenthorpea, drugog gradića udaljenog 10 milja kako bi otišla drugom doktoru.
Nakon toga doktor je imao sve manje ljudskih pacijenata i sve manje novaca, a sve više i više životinja koje je trebalo hraniti. Nakon nekog vremena kad bi ga ljudi vidjeli govorili bi kako je nekada bio poznati liječnik, a danas je siromašan i sav nikakav.
Jedini pacijent koji mu je još dolazio i to samo na Božić, bio je životinjski mesar, predložio mu je da postane životinjski liječnik. Rekao mu je to zato što dr. Dolittle dobro poznaje životinje i razumije ih.
Papiga Polinezija mu je isto predložila i on je pristao. Naučila ga je životinjski jezik ali polako, riječ po riječ.
Jednog dana došao je konj koji je slabo vidio ali to nitko nije primjećivao i veterinar je mislio da ga boli zglob. Dr. Dolittle ga je razumio i nabavio mu zelene naočale - točno kakve je konj želio.
To se pročulo po selima i sve životinje su dolazile k doktoru Dolittlu.
U nekoliko godina postao je poznat među svim životinjama po cijelom svijetu.
Nakon nekog vremena u grad je došao cirkus, a s njim i krokodil s jakom zuboboljom. Kad je čuo da je došao u grad gdje živi doktor Dolittle otišao je k njemu i popričao s njim na krokodilskom jeziku. Kad mu je izliječio zubobolju krokodil ga je pitao da li može spavati u ribnjaku. Kad je Sarah vidjela krokodila rekla je doktoru da mora odlučiti između nje i krokodila. Doktor je ipak odlučio da krokodil ostaje i zato je Sarah spakirala svoje stvari i otišla. Uskoro je doktor postao još siromašniji. Tada su se životinje dogovorile da svaka obavlja jedan kućanski posao: majmun Či-Či kuha i popravlja, pas pere podove, patka briše prašinu i pravi krevete, sova Tu-Tu brine o računima, a prase o vrtu. Papiga Polinezija brinula se za rublje, a i proglasili su je gazdaricom jer je bila najstarija. Svi su se trudili i radili svoje poslove, čak su organizirali i prodaju cvijeća i povrća ali nisu uspjeli zaraditi dovoljno. Te godine snijeg je stigao ranije i brzo je nestalo povrća, a tada su i životinje izgladnjele.
Ta zima je bila jako hladna. Jedne večeri u prosincu dok su sve životinje sjedile u kući, doktor im je čitao priču koju je on napisao na životinjskom jeziku. Odjednom sova Tu-Tu začuje neobičan zvuk sličan trčanju. Majmun Či-Či utrči u kuću i obavijesti doktora da je dobio pismo iz Afrike u kojem je pisalo da su majmuni u Africi jako bolesni. Lastavica je donijela to pismo i doktor ju je smjestio u kuću. Ona mu je ispričala priču o bolesnim majmunima i rekla da moraju hitno otputovati. Ali doktor Dolittle i životinje nisu imale novaca za kartu, pa se doktor sjetio starog znanca koji je bio pomorac, a on mu je izliječio dijete. Idućeg dana uspjeli su iznajmiti brod i samo su tri životinje krenule na put s doktorom. Životinjski mesar se ponudio da ih isprati do broda, a doktoru je na dar donio veliki puding od sala. Sve životinje,  osim papige Polinezije bile su začuđene smještajem na brodu. Podigli su sidro i putovanje je počelo.
Dugo su jedrili, cijelih šest tjedana i pratili lastavicu koja je letjela ispred broda. Cijelo vrijeme su se zabavljali i nestrpljivo čekali kad će doći u Afriku. Dok su putovali susreli su ribe poletuše koje su ih s veseljem uputile dalje i rekle da imaju još samo pedeset i pet milja do obale Afrike. Nakon toga sreli su i dupine koji su im nabavili luka jer im je baš njega ponestalo. Odjednom podigla se velika oluja s gromovima i munjama, a valovi su bili toliki da se voda prelijevala preko broda. I onda se desilo ono najgore - BUM! Brod se nasukao, a na dnu je nastala velika rupa koja je propuštala vodu. Svi su morali napustiti brod, pa čak i oni koji nisu znali plivati prešli su na kopno preko užeta. Nažalost, brodu više nije bilo pomoći jer ga je more razbilo o kamenje. Doktor Dolittle i životinje sklonili su se u lijepoj, velikoj špilji, visoko na litici.
Drugi dan bili su sretni što su stigli u Afriku, a crni čovjek koji je došao iz šume rekao im je da moraju doći pred kralja, kralja zemlje Jolliginki jer sva zemlja pripada njemu. Nakon nekog vremena što su hodali kroz šumu odjednom su ugledali kraljevu palaču koja je bila napravljena od blata.Tu je živio kralj sa svojom kraljicom Ermintrude, sinom kraljevićom Bumpom. Kad je doktor stigao do kralja on ga je pitao čime se bavi, a doktor mu je ispričao zašto je došao u Afriku. Kralj mu je rekao da ne može samo tako hodati kroz njegovu zemlju i objasnio da je prije puno godina došao neki bijeli čovjek i kralj je prema njemu bio jako ljubazan, a bijeli čovjek ga je prevario i uzeo zlato i slonovaču pa pobjegao preko noći svojim brodom. Zato ih je kralj zatvorio u najčvršću tamnicu s malim prozorčićem. Ipak papiga Polinezija se uspjela provući kroz rešetke i uvući kroz prozor koji je bio razbijen teniskom lopticom. Taj prozor je bio od kraljeve sobe. Papiga Polinezija probudila je kralja i glumila da je doktor Dolittle i rekla da ako podigne mali prst svi vojnici će dobiti ospice. Kralj se prestrašio i rekao vojnicima da odmah otvore vrata tamnice. A kad je došla njegova žena rekla mu je da je vidjela papigu kako leti kroz prozor i kralj je potrčao da ih zaustavi ali bilo je prekasno.
Doktora Dolittla I životinje sakrio je majmun Či-Či, pa kad je bilo sigurno krenuli su prema zemlji majmuna. Prije nego su došli tamo dostigli su ih kraljevi vojnici. Zemlja majmuna nalazila se na drugoj strani otoka I morali su nekako prijeći. Majmuni su tada napravili majmunski most I doktor Dolittle je bio prvi čovjek koji je vidio majmunski most uživo.
Konačno su došli u zemlju majmuna, izliječili su sve majmune ali im je trebala i pomoć ostalih životinja. Ali ostale životinje nisu to htjele pa se doktor posvađao s kraljem lavom. Kad je lav došao kući, lavica mu je rekla da je mali lavić bolestan, a kad je čula da se posvađao s jedinim doktorom koji razumije životinje jako se naljutila i natjerala ga da se ispriča doktoru. Tako je doktor dobio pomoć životinja, a lavić je ozdravio.
Doktor Dolittle rekao je životinjama da se mora vratiti natrag kući, a majmuni to nisu htjeli. Kad je doktor rekao da ipak mora otići majmuni su odlučili za zahvalu pokloniti nešto što ne postoji kod njega doma. Nakon rasprave odlučili su mu pokloniti životinju gurnime-povuciga. No tu je životinju bilo teško uhvatiti jer je bila jako sramežljiva. Dugo su je majmuni lovili, a kad su je ulovili dugo su je nagovarali da pristane ići s doktorom Dolittleom. Gurnime-povuciga je na kraju pristala zato što joj se svidio doktor. I tako je doktor krenuo na put sa svim životinjama.
Na putu prema obali ulovili su ih vojnici jer su se izgubili. Na sreću ponovno je papiga Polinezija pronašla rješenje jer je slučajno čula kraljevića kako želi imati bijelu boju kože jer ga niti jedna djevojka koja se njemu sviđa ne želi. Doktor je izmješao neke napitke koje je dao kraljeviću, a on im je zauzvrat dao brod s kojim mogu otići kući.
Konačno je doktor zaplovio prema kući, ovaj put bez papige Polinezije, majmuna Či-Či i krokodila koji su ostali jer je Afrika ipak njihov pravi dom.
Na putu su ih presreli Berberski gusari koji su ih htjeli opljačkati ali su im pomogle lastavice koje su brod odvele na sigurno do jednog otoka.
Kad su se iskrcali da se malo odmore štakori su pobjegli s broda i rekli doktoru da je brod loš i da će se potopiti. Za to vrijeme stigli su i gusari koji su se ukrcali na prazan doktorov brod, a doktor i životinje brzo su se ukrcali na gusarski brod. Gusari su mislili da će ipak spriječiti doktora da ode ali brod je brzo potonuo i svi su se gusari našli u vodi zajedno s morskim psima. Doktor je zaprijetio gusarima da će ih morski psi pojesti ako ne prestanu biti gusari i da moraju biti seljaci na otoku koji hrane lastavice.
Na brodu su našli puno vrijednih stvari i pronašli malenog dječaka koji je bio zaključan u jednoj od prostorija i plakao. Njega i ujaka su zarobili gusari i već dugo nije vidio niti čuo svog ujaka. Doktor je prvo pitao dupine da li se ujak utopio. Oni su mu rekli da nije. Onda je poslao orlove koji su tražili po cijelome svijetu i nisu ga našli. Na kraju je pas Đip prema mirisu burmuta koji je ujak ušmrkavao, a dječak je imao njegov rupčić koji je još uvijek smrdio po burmutu.
Konačno su ga pronašli u jami na jednoj goloj hridi. Svi su bili sretni a pronađen ribar ih je pozvao da dođu k njemu u selo. Na kraju su ostali dva i pol dana u selu umjesto da odmah odu. Doktor Dolittle je dobio sat od gradonačelnika koji je sa stražnje strane imao dijamante, a pas Đip ogrlicu napravljenu od čistog zlata.
Doktor Dolittle je nakon toga došao na svoj otok i prošao sva sela i sajmišta gdje je pokazivao gurnime-povuciga za malo novca. Kad se konačno vratio u Puddleby-on-the-Marsh bio je bogat. Mornaru je kupio dva broda, gumenu lutku njegovoj bebi, vratio sve dugove i bio miran i sretan do kraja života.
Puka priče: Novac trebamo ali on ne znači sve u životu.

# data[].attributes.body
Pripovijest o doktoru Dolittleu
Autor: Hugh Lofting
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje
Prije mnogo, mnogo godina dok su naši djedovi još bili djeca, u Engleskoj, u gradiću Puddleby-on-the-Marsh živio je liječnik John Dolittle. Doktor Dolittle je živio sa svojom sestrom Sarah i puno životinja. Najmilije su mu bile sova Tu-Tu, pas Džip, prase Gic-Gic, papiga Polinezija i patka Pat-Pat. Kako je vrijeme prolazilo doktor je imao sve više životinja u kući, a sve manje ljudi koji bi mu dolazili.
Drugo poglavlje
Jednog dana trgovac mesom za mačke rekao je doktoru da postane doktor za životinje. To  je čula papiga Polinezija i počela učiti doktora ptičji jezik, a on je sve to zapisivao u bilježnicu. Papiga je učila doktora sve druge životinjske jezike. Trgovac je svima ispričao kako doktor želi postati doktor za životinje, pa su mu ljudi počeli dovoziti životinje. Jednom je tako izliječio jednog konja kojeg je veterinar krivo liječio. Kako je doktor Dolittle razumio konja, dao mu je naočale jer je konj slabije vidio. Ljudi su dovodili svoje životinje, a doktor ih je razumio  pa ih je lakše izliječio.
Treće poglavlje
Cirkus je došao u Puddley-on-the-Marsh. U cirkusu je živio krokodil i njega je mučila zubobolja. Jedne se noći krokodil iskrao iz cirkusa i došao doktoru da ga izliječi. Kad ga  je izliječio krokodil je ostao kod doktora. Kad su  ljudi iz cirkusa došli po krokodila on se naljutio, a oni su u strahu pobjegli. Pošto su se seljaci i stare gospođe bojali dovesti svoje životinje doktoru on je krokodilu rekao da se mora vratiti u cirkus, ali je krokodil ronio ogromne suze i zamolio je doktora da ga ne izbaci. Doktor nije imao srca vratiti krokodila u cirkus pa ga je ostavio kod sebe. Zbog krokodila je sestra Sarah otišla od doktora i stare gospođe niti seljaci nisu više dovodili svoje životinje da ih liječi. Doktor je tako opet osiromašio.  Ipak se trebalo brinuti za kuću i plaćanje računa. tako su se životinje dogovorili kako će podijeliti kućne poslove. Sova Tu-Tu se brinula o računima, majmun Či-Či je krpao i kuhao, Polinezija je vješala rublje, Gic-Gic  se brinula o vrtu, pas Džip se brinuo o čistoći kuće i Pat-Pat se brinula o prašini i krevetima.
Četvrto poglavlje
Zima je te godine bila vrlo, vrlo hladna. Doktor  je životinjama čitao iz knjige koju je napisao. Tada Tu-Tu reče: ''Pst! Kakva je to buka vani?'' . To je bila  lastavica koja je donijela pismo iz Afrike. Tada Polinezija
pita doktora ima li: zvono, sidro, uže i sve ostale stvari. Doktor je nabavio brod i te stvari. Nisu znali kojim putem se ide za Afriku ali im je lastavica rekla da je puno puta bila u tom kraju i da će im pokazati put. Doktor reče Či-Čiju da digne sidro i putovanje je počelo.
Peto poglavlje
Lastavica je 6 tjedana doktoru pokazivala put na uzburkanom moru. Kako su išli bliže jugu, Či-Či, Polinezija i krokodil su se sve više veselili dolasku u Afriku. Putem su susretali razne životinje, poletuše, pliskavice koje su im rekle da u blizini ima jedan otok na kojem ima luka. Već kad su blizu jako blizu kopna Afrike došlo je nevrijeme i doživjeli su brodolom. Uz pomoć konopa za spašavanje koji su zavezali za palmu i spustili one koji ne znaju plivati. Tada sretnu jednog crnca koji ih je poveo da upoznaju Kralja u zemlji Džoliginki.
Šesto poglavlje
Kada su došli do dvorca tamo je bio kralj, kraljica Ermintrudom i kraljevićem Bampom. Kralj im je rekao da ne smiju putovati njegovom zemljom. Kralj je doktora i njegove životinje zatvorio u tamnicu. Polinezija koja je bila tako mala da se mogla provući kroz rešetke je otišla do kraljeve sobe tamo se glasala kao doktor. Na prevaru je kralja zavarala te ih je on pustio na slobodu. kad je kralj shvatio da su ga prevarili već je bilo kasno, doktor i njegove životinje su pobjegle.
Sedmo poglavlje
Doktor se uputio prema majmunskoj zemlji, a kraljeva vojsk ih je pokušavala pronaći. Majmun Či-Či je dobro poznavao Džunglu pa ih nisu nikako mogli pronaći. Uvijek bi se zaustavili da počinu i slušali Polineziju kako pjeva ili Či-Čija kako pričao o džungli. Jedne večeri su  vidjeli Či-Čijevog bratića. Oni još nisu bili bolesni pa su otišli javiti ostalim majmunima da je doktor stigao Kraljeva vojska ih je skoro sustigla pa su počeli bježati. Stigli su jedne litice i nisu znali kako dalje. Tada su se majmuni primili za ruke i tako napravili veliki most po kojem su doktor i životinje preši na drugu stranu. tako su pobjegli od kraljeve vojske.
Osmo poglavlje
Doktor se našao u velikom problemu. Najprije je doktor odvojio zdrave majmune od bolesnih, zatražio je Čii-Čija i njegovog bratića da mu naprave kolibicu od trave. U njoj je doktor 3 dana i 3 noći cijepio sve zdrave majmune pa su mu Či-Či i njegov bratić još jednu kolibu napravili. Bilo je više bolesnih  nego zdravih majmuna pa je doktor molio lavove, leoparde i antilope da pomognu, ali nisu htjeli. Tada se sin lavljeg poglavice razbolio i majka lavica je rekla lavu da ode pomoći doktoru i da ga zamoli da poslije izliječi i njihovog lavića. Svi lavovi, leopardi, antilope, žirafe i zebre su došli pomoći i ubrzo su svi majmuni ozdravili.
Deveto poglavlje
Doktor se jako umorio od rada, a Či-Či je stajao pred doktorovim vratima i nije puštao nikoga unutra dok se doktor nije probudio. Doktro je majmunima rekao da se mora vratiti u Puddleby. Či-Či je majmunima pričao kako je u svijetu ljudi. Majmuni su doktoru odlučili pokloniti gurnime-povuciga, najrjeđu životinju na svijetu.
Deseto poglavlje
Majmuni su otišli u lov na gurnime-povuciga. Našli su ga na obali rijeke, napravili veliki krug oko njega I tako ga ulovili. Pitali su ga da li otišao u Englesku s doktorom jer će ljudi platiti siromašnom doktoru da ga vide. Tri dana su ga nagovarali i gurnime-povuciga je pristao vidjeti doktora. Kad ga je vdio, odlučio je otići s njim u Englesku. Kad je prtljaga bila složena i sve spremno za polazak,majmuni su za doktora napravili veliko slavlje na koje su došle sve životinje iz džungle. I danas na mjestu gdje je doktor sjedio i jeo s njima stoji veliki kamen i majke majmunice svojoj mladunčadi pričaju o doktoru Dolittleu.
Jedanaesto poglavlje
Jednoga dana dok su prolazili kroz vrlo gust dio šume Či-Či je otišao naprijed u potrazi za kokosovim orasima, a doktor i životinje su zalutali u džungli. Nakon mnogo dana lutanja došli su u kraljev vrt. Kraljevi ljudi su ih odmah uhvatili i odveli u tamnicu. Polinezija se sakrila na drvo i ti ju je našao Či-Či. U vrt je došao kraljević Bampo koji je bio jako tužan jer nije bijeli kraljević. Polinezija ga je prevarila da je vilinska kraljica, a doktor čarobnjak koji ga može pretvoriti u bijelog kraljevića.
Dvanaesto poglavlje
Polinezija je rekla doktoru da će doći kraljević Bampo i da najprije traži brod i namirnice za povratak kući. Bampo je bio jako tužan jer je dugo tražio Trnoružicu. Kada ju je našao pobjegla je jer je crnac. Doktor je pomiješao puno lijekova od kojih je Bampovo lice postalo bijelo. Bampo je pustio doktora i životinje iz tamnice. Gurnime-Povuciga, bijeli mš, Gic-Gic, Pat-Pat, Džip, Tu-Tu i doktor su se ukrcali na brod. Či-Či, Polinezija i krokodil su ostali u Africi jer su se tu rodili. Na brod je došlo i puno lastavica koje su se iz Afrike vraćale u Englesku jer je uskoro ljeto.
Trinaesto poglavlje
Doktorov brod je plovio uz obalu Berberije, na samom rubu Velike pustinje. Tu su živjeli berberski gusari. Pat-Pat je vidjela brod s crvenim jedrima a Džip je nanjušio zle ljude. Lastavice su vukle doktorov brod i pobjegli su od gusara.
Četrnaesto poglavlje
Lastavice su brod odvukle do obližnjeg otoka i sakrile ga u dubokom zaljevu da se odmore. Doktor je otišao na otok potražiti vodu za piće, a sve životinje su se iskrcale da protrče po travi. Dok su silazili s broda, vidjeli su puno štakora koji napuštaju brod. Veliki crni štakor je rekao doktoru da brod nije pouzdan i da će prije sutrašnje večeri potonuti na dno. Štakor je to znao jer je osjetio bockanje u vrhu repa. Otok na koji su se isrkcali je bio Kanarski otok na kojem je živjelo puno kanarinaca. Oni su doktora odveli do izvora hladne, bistre vode i pokazali mu sve znamenitost svojeg otoka. Lastavice su javile doktoru da su se gusari ukrcali na njegov brod. Vlastiti brod su ostavili bez ikoga da ga čuva. Doktor i životinje su se ušuljali na gusarski brod da umaknu na njemu.
Petnaesto poglavlje
Prase Gic-Gic se prehladilo dok se na otoku hranilo vlažnom šeećernom trskom. Gic-Gic je glasno kihnuo i svi gusari su pohrlili na palubu vidjeti kakva je to buka. Tada su brodom prepriječili izlaz iz zaljeva tako da doktor ne može isploviti na otvoreno more. Ben Ali, vođa gusara, koji je sam sebe nazivao Zmajem od Berberije, iznenada zaurlao da brod propušta vodu. Uskoro je brod potonuo i svi gusari su se našli u moru. Onda su došli morski psi koji su rekli da će rado pojesti gusare ako gnjave dokotora. Doktor im je odgovorio da mu dovedu Ben Alija, kojemu je rekao da ne smije više biti gusar, nego će uzgajati ptičju hranu za kanarince.
Šesnaesto poglavlje
Životinje su razgledavale gusarski brod i našle zaključana vratašca. Sova Tu-Tu je slušala što muškarac iza vrata radi i čula da jeca.
Sedamnaesto poglavlje
Životinje su pronašle sjekiru kojom je doktor probio rupu u vratima. Na podu je sjedio dječačić od osam godina, gorko plačući. Dječak je prekjučer pošao s ujakom u ribolov, ali onda su ih uhvatili gusari. Popili su čaj uz pekmez od jagoda, a doktor je pitao pliskavice da li su negdje vidjeli riđokosa čovjeka s tetovažom sidra. Pliskavice su rekle da se nije utopio u moru jer one čuju sve slanovodne novosti.
Osamnaesto poglavlje
Doktor je poslao lastavicu da dovede orlove koji najbolje vide da potraže dječakovog ujaka. Lastavica je dovela šest orlova koji su posvuda tražili, ali ga nisu vidjeli. Džip je rekao da mu dječak da nešto što je pripadalo njegovom ujaku. Dječak je iz džepa izvadio veliki crveni rubac i Džip je u vjetru tražio ujakov miris.
Devetnaesto poglavlje
Nakon tri dana Džip je nanjušio ujaka u zapadnom vjetru. Džip je stao na pramac, a doktor je pratio njegov nos, kamo je Džip okrenuo nos, na istu stranu je doktor upravio brod. Lastavice su opet vukle brod da brzo dođu do ujaka koji je umirao od gladi. Došli su do velike hridi i u špilji su našli dječakovog ujaka.
Dvadeseto poglavlje
Lastavice su povele brod u ribarsko naselje podno stjenovite gore gdje su živjeli ribar i njegov nećak živio. Doktor i njegove životinje su ostali nekoliko dana kod ribara i njegove sestre. Načelnik mjesta je doktoru poklonio sat s dijamantima, a Džipu zlatnu ogrlicu.
Posljednje poglavlje
Doktor Dolittle se vratio u zavičaj kad je sjalo lipanjsko sunce. Krenuo je na put po cijeloj zemlji vodeći Gurnime-Povuciga po sajmovima. Nakon nekoliko tjedana doktor se kao bogat čovjek vratio u Puddleby da i dalje stanuje u kućici s velikim vrtom.Kad je došla zima, doktor bi sa svojim životinjama nakon večere sjeo oko velike vatre i čitao im iz svojih knjiga. Daleko u Africi majmuni, Polinezija i krokodil su razgovarali da li će doktor ponovno doći k njima.

# data[].attributes.body
za lektiru Pripovijest o doktoru Doolitleu vodit ćete dnevnik čitanja povezujući likove s mjestom i vremenom radnje.

# data[].attributes.body
Naziv djela: Pripovijest o doktoru Dolittleu
Pisac: Hugh Lofting
Vrijeme radnje: prošlost, prije 100 godina
Mjesto radnje: grad Pubbelby, Afrika, Kanarski otoci, ribarski gradić
Glavni lik: John Dolittle
Sporedni likovi: sestra Sarah, papiga Polinezija, sova Tu-tu, pas Đip, majmun či-či, svinja Gic-Gic i ostale životinje
Dnevnik čitanja:
Prvo poglavlje: Puddleby
Nekoć davno živio je dr. Dolittle sa svojom sestrom Sarah. Sestra se ljutila jer je imao previše životinja i jer je zbog njih gubio pacijente.
Bio je najbolji doktor u tom dijelu Engleske, ali je na kraju ostao samo na jednom pacijentu.

Drugo poglavlje: Životinjski jezik
Papiga Polinezija ga je naučila životinjski jezik i tako je postao veterinar. Jednog dana mu je došao konj koji mu je rekao da ništa ne vidi zbog drugog veterinara na drugom kraju grada. Dr.Dolittle mu je pomogao tako da mu je dao naočale. Postao je najbolji doktor za životinje u Engleskoj.

Treće poglavlje: Nove nevolje s novcem
Kad je u kuću primio krokodila, sestra Sarah se naljutila i odselila, jer je zbog krokodila opet izgubio pacijente.
Ostali su bez novca pa su mu životinje počele pomagati u kući i prodavati povrće i cvijeće, ali ni to nije pomagalo.

Četvrto poglavlje: Poruka iz Afrike
Lastavica mu je donijela poziv od majmuna iz Afrike da ih dođe izlječiti od grozne bolesti. Doktor je posudio brod i uputio se u Afriku. Sa njim su krenuli pas Đip, patka Dab-Dab, svinja Gic-Gic ,sova Tu-tu i krokodil.

Peto poglavlje: Veliko putovanje
Putovali su šest tjedana, a vodila ih je lastavica. Noću je nosila svjetiljku da se ne izgube. Putem su im pomagali dupini.
Miš se kao slijepi putnik sakrio u brodu i doplovio sa njima do Afrike.
Nasukali su brod koji se onda razbio i potopio, a na obali su sreli crnca koji ih je odveo do kralja.

Šesto poglavlje: Polinezija i kralj
Doktor je pitao kralja da li mu može reći gdje su bolesni majmuni da ih izliječi. Kralj je rekao svojim podanicima da ih zatvore, no papiga Tu-Tu je odletjela i nju jedinu nisu zatvorili.
Papiga je došla pomoći doktoru da ga izvuče iz zatvora. Navečer je otišla do kralja i pričala kao doktor. Kralj je na kraju pustio doktora i njegove životinje da idu pomoći majmunima. Ubrzo su pronašli majmune i cijepili su ih.

Sedmo poglavlje: Majmunski most
Kada su izliječili majmune, su došli kralj i njegovi podanici da opet zarobe i zatvore doktora. Majmuni su od svojih tijela napravili most preko rijeke da doktor može pobjeći.

Osmo poglavlje: Vođa lavova
Vođa lavova je imao malog lavića na rubu smrti. Žena vođe lavova je rekla mužu da ode do doktora i da ga zamoli da mu izliječi sina. Vođa lavova je pomogao doktoru da majmune odvede na čamac, a doktor je izliječio lavića.

Deveto poglavlje: Vijeće majmuna
Majmun Či-Či je pitao životinje da li hoće živjeti sa doktorom u njegovoj kući u Engleskoj. Majmuni nisu pristali poći sa doktorom.

Deseto poglavlje: Najrjeđa od svih životinja
Majmuni su otišli pronaći najrjeđu životinju na svijetu da bi doktor mogao doma zaraditi novce. Doktor prvo to nije želio, ali su ga njegove životinje uvjerile da će mu novci koje mu ta životinja može zaraditi j¸ako dobro doći. Ta životinja nije htjela ići sa njima u Englesku dok se nije uvjerila da je doktor jako dobar čovjek . Za oproštaj sa doktorom majmuni su organizirali veliku svečanu večeru.

Jedaneasto poglavlje: Crni kraljević
Na obali rijeke su se oprostili od majmuna i krenuli oprezno kroz zemlju Jolliginki da ih ne čuje kralj. Izgubili su se u džungli i lutali okolo naokolo. Nakon mnogo dana su dolutali do kraljevog vrta gdje su ih opet uhvatili i zatvorili. Svinja gic-gic je opet počela plakati.
Nisu zatvorili papigu Polineziju i majmuna Či-čija. Papiga je čula da kraljević želi biti bijel, pa se pretvarala da je vila i rekla mu je da mu u tome može pomoći doktor Dolittle.

Dvanaesto poglavlje: Liječništvo i čarolija
Papiga je rekla doktoru svoj plan i da mora pobijeliti kraljevića, ali nakon što mu obeća da će ga osloboditi i dati mu brod.
Doktor je prvo predložio da mu posvijetli kosu, ali kraljević je htio i svjetliju kožu. Za to je bio spreman dati i pola kraljevstva.
Na kraju su se dogovorili da će mu doktor posvjetiliti lice, a on će pripremiti brod i sve ih osloboditi. Doktor je pomiješao lijekove u zdjeli i rekao kraljeviću Bumpu da uroni svoje lice. Nakon nekog vremena mu je posvijetlilo lice i oči i on je oslobodio doktora. Doktor mu nije htio ostaviti ogledalo jer je vjerovao da je kraljević samo privremeno pobijelio. Kada su došli do obale, ukracli su se u brod, ali ne svi. Či-či, Polinezija i krokodil su ostali jer je Afrika bila njihov dom.

Trinaesto poglavlje: Crvena jedra i plava krila
Ploveći prema kući morali su proći pored Berbrske obale gdje su živjeli gusari. Gusari su bili zli i napadali su sve brodove. Doktor i životinje su vidjeli kako im se pribižava gusarski brod, ali mu nisu mogli pobjeći. Sjetili su se pozvati lastavice u pomoć. Njih je bilo jako mnogo i one su povukle brod i spasile ih od gusara.

Četrnaesto poglavlje: Štakori upozoravaju
Lastavice su odvukle brod do jednog otoka u duboki zaljev. Doktor se iskrcao sa broda i krenuo potražiti vodu. Vidio je da štakori bježe sa broda, a jedan od njih mu je objasnio da je brod u jako lošem stanju i da će brzo potonuti. Kanarinci sa kanarskog otočja su im pomogli pronaći vodu i hranu jer su od ptica selica čuli za dobrog doktora.
Dok su se oni odmarali, lastavice su im javile da su ih pronašli gusari i da na njihovom brodu traže što mogu ukrasti. Predložile su im da se prišuljalju na prazan gusarski brod i da ga uzmu gusarima.

Petnaesto poglavlje: Berberski Zmaj
Pokušaj bijega je upropastio Gic-gic. Bio je tako jako prehlađen da su svi gusari čuli kada je kihnuo. Prepriječili su im put sa brodom i hjeli su pojesti Gic-gica i Pat-pata. Prije nego što su ih gusari i njihov vođa Ben Ali - Berberski zmaj uspjeli napasti, brod je počeo tonuti i gusari su završili u moru. Tada su došli morski psi koji su također čuli za doktora Dolitllea. Uz njihovu pomoć su prisilili gusare da obećaju da više neće biti zli, da će postati seljaci i uzgajati sjemenke za ptice.

Šesnaesto poglavlje: Tu-tu dobro čuje
Na gusarskom brodu su pronašli mnogo lijepih i vrijednih stvari. Iza jedinih zaključanih vrata Tu-tu je čuo jednu osobu kako plače.

Sedamnaesto poglavlje: Oceanski brbljavci
Kada su sjekirom provalili kroz vrata pronašli su dječaka koji plače. Gusari su ga oteli od ujaka. Ujak je imao crvenu kosu i ribarski brod. Pozvali su u pomoć dupine - oceanske brbljivce. Oni su znali sve što se događa u moru, ali nisu znali gdje je dječakov ujak. Znali su da su mu gusari potopili brod i da se ujak nije utopio.

Osamnaesto poglavlje: Mirisi
Dab-dab je predložio da za pomoć pitaju orlove. Lastavice su dozvale orlove, ali oni nisu uspjeli pronaći dječakovog ujaka. Nakon toga ga je pokušao po mirisu burmuta iz njegove maramice pronaći pas Đip.

Devetnaesto poglavlje: Hrid
Tek poslije tri dana je zapuhao vjetar sa zapada koji je psu donio miris dječakovog ujaka. Nakon cijelog dana potrage pas ih je odveo do hridi gdje je doktor u prostoriji pod zemljom pronašao dječakovog ujaka kako spava.

Dvadeseto poglavlje: Ribarov grad
Kada su spasili dječakovog ujaka, uz pomoć lastavica su iz odvezli u njihov gradić gdje ih je nestrpljivo čekala dječakova majka i ujakova sestra. Svi su bili jako sretni i zahvalni što su spasili dječaka i njegovog ujaka i što su ih riješili zlog gusara Berberskog zmaja. U znak zahvalnosti su doktoru poklonili dijamantni sat, a psu zlatnu ogrlicu sa natpisom: najpametniji pas na svijetu. Nakon dva dana u tom gradiću su krenuli na put kući.

Zadnje poglavlje: Opet kod kuće
Nakon nekoliko mjeseci puta su se konačno vratili u svoju zemlju. No nisu se odmah vratili u Puddleby. Prije povratka u svoj grad su sa cirkusom prošli cijelu zemlju. Doktor se obogatio prodavajući ulaznice ljudima koji su željeli vidjeti životinju sa dvije glave. Nije htio nikome prodati Gurnime-povuciga, već su se svi zajedno vratili doktorovoj kući i uživali u bogatstvu.