# data[].attributes.body
Poezia ‘Toamna’ de Tudor Arghezi întrunește toate calitățile unei opere lirice, exprimând în mod subiectiv trăirile poetului în relație cu tema și ipostaza în care se află.

# data[].attributes.body
‘Apusul işi întoarce cirezile prin sânge.’

# data[].attributes.body
Aceasta este o piesa care, după mine, descrie sentimentul eului liric.

# data[].attributes.attachment_link.title
Litvinovsky - Le Grand Cahier (Suite for String Orchestra)

# data[].attributes.body
Tudor Arghezi

# data[].attributes.body
De asemenea, interogația retorica ‘Dar ce nu pot pricepe ea pricepi, de plânge?’, simbol pentru fericirea pierdută și prezența tristeții, indică natura afectivă și meditativă a operei.

# data[].attributes.body
In concluzie, conform argumentelor precizate anterior, opera literară ‘Toamna’ de Tudor Arghezi, aparține genului epic.

# data[].attributes.body
Lirismul operei este redat, în egală măsură, de originalitatea și sugestivitatea figurilor de stil. De pildă, epitetul cromatic  ‘Apusul îşi întoarce cirezile prin sânge.’ care creionează imaginea caldă a apusului asemănată cu sângele. Comparația ‘şi sufletul mi-l caut/Ca orbul, ca să cânte, sparturile pe flaut.’ aseamănă neputința eului liric în găsirea sufletului cu încercarea unui orb de a nimeri notele unui flaut.

# data[].attributes.body
Al doilea argument constă organizarea textului sub forma descrierii și a monologului adresat. Caracterul descriptiv este susținut de imaginile vizuale (‘Cărările-nvelite-s cu palide-oseminte.’), aflate în consonanță cu imaginile dinamice (‘O! mă ridic, pe suflet s-o strâng şi s-o sărut’), intr-o armonie expresivă ce reunește planul spațial specific naturii trecătoare (motive precum parcul, frunzele, luna) cu planul temporal, care stă sub sentimentul de neputință: ‘Dar braţele, din umeri, le simt că mi-au căzut.’.

# data[].attributes.body
Un indicator al lirismului îl reprezintă și muzicalitatea potențată in text de rima împerecheată, ritm iambic și măsura de 13-14 silabe a versurilor organizate în șase catrene.

# data[].attributes.body
Un prim argument îl reprezintă existența eului liric, vocea prin care autorul își transmite sentimentele de nostalgie și tristețe cauzate de trecerea timpului. Relevant în acest sens este versul ‘Un luminiș în mine părea că s-ar fi stins.’, în care pronumele la persona I și metafora ‘luminișul stins’ concentrează discursul liric asupra trăirilor interioare ale ființei, reprezentate printr-un eu poetic în ipostaza contemplatorului nostalgic și îndrăgostit.

# data[].attributes.body
Genul liric cuprinde totalitatea operelor literare scrise în versuri, în care eul creator își exprimă în mod nemijlocit stări sufletești, atitudini și idei, printr-un limbaj artistic sugestiv, care ia forma descrierii și a monologului.