# data[].attributes.headline
Реалістичний, міфологічний і філософський плани повісті «Старий і море».

# data[].attributes.subject
Реалістичний, міфологічний і філософський плани повісті «Старий і море».

# data[].attributes.headline
 Символіка образів (риба, море, рибалка, хлопчик та ін.). Образ Сантьяго. Ознаки притчі у повісті

# data[].attributes.subject
 Символіка образів (риба, море, рибалка, хлопчик та ін.). Образ Сантьяго. Ознаки притчі у повісті

# data[].attributes.headline
Ернест Міллер Гемінґвей (1899 – 1961). «Старий і море». Віхи життя й творчості митця. «Кодекс честі» героїв Е. М. Гемінґвея

# data[].attributes.subject
Ернест Міллер Гемінґвей (1899 – 1961). «Старий і море». Віхи життя й творчості митця. «Кодекс честі» героїв Е. М. Гемінґвея

# data[].attributes.headline
Загальна характеристика провідних тенденцій прози другої половини ХХ ст.

# data[].attributes.subject
Загальна характеристика провідних тенденцій прози другої половини ХХ ст.

# data[].attributes.body
Виконайте тест:

1.Ернест Хемінгуей представляє літературу...

а)Куби

б)Англії

в)Канади

г)США

2.Скільки днів старий повертався без улову?

а)68

б)87

в)84

г)90

3.Якого кольору були очі старого, які "блищали весело й непереможно".

а)чорного

б)сірого

в)кольору моря

4.Чому старий зняв зі стіни фотографію своєї дружини?

а)фотографія була старою

б)коли старий дивився на неї, то відчував самотність

в)фотографія йому не подобалась

5."Йому вже більш не снилися ні шторми, ні жінки, ні визначні події, ні велика риба"... Що сниться старому?

а)ягуари

б)леви

в)рибалки

г)слони

6.Як старий називає море?

а)la mar

б)el mar

7.Яку рибу старий використовує як живця?

а)сардини

б)тунця

в)камбалу

г)сайру

8.Яку рибину вдалося спіймати старому?

а)акулу

б)марліна

в)тунця

г)кашалота

9.Здобич старого була на ... фути більше за човен.

а)3

б)1,5

в)2

г)2,5

10.Чому старому не вдалося вберегти свою рибину й дотягти її до селища?

а)йому забракло сил

б)на нього напали акули

в)рибині вдалося відірватися від човна

11.Як Сантьяго сам пояснює причину своєї поразки?

а)зіпсувалась погода

б)він застарий для риболовлі

в)далеко заплив у море

г)він заслаб, перебуваючи у морі без їжі та води

12.Визначте жанр твору "Старий і море".

а)оповідання

б)повість

в)новела

г)повість-притча.

# data[].attributes.headline
Шосте травня

# data[].attributes.subject
Шосте травня

# data[].attributes.body
Маркус Френк Зузак. «Крадійка книжок». Короткі відомості про митця. «Крадійка книжок» - роман про Другу світову війну. Історія життя дівчинки Лізель Мемінґер. Викриття згубного впливу нацизму у творі. Образи «маленьких людей», які опинилися в умовах фашистської системи. Ідеї людяності, добра, порятунку життя й культури. Книга як символ збереження духовності в жорстокому світі

Завдання на наступний урок:

1. Опрацювати презентацію.

2. Переписати в зошит слайди №7, 18, 19, 20, 21.

3. Прочитати "Крадійка книжок".

4. Підготуватись до контрольної роботи за темою «Література другої половини XX - початку XXІ ст.».

# data[].attributes.headline
Двадцять перше квітня

# data[].attributes.subject
Двадцять перше квітня

# data[].attributes.body
Милорад Павич. «Скляний равлик». Короткі відомості про митця. Утілення в оповіданні «Скляний равлик» рис постмодернізму. Можливість вибору шляхів читання твору як вияв характерної для постмодерністської літератури гри письменника з текстом і читачем, «відмови від монопольного права автора на істину». Варіанти фіналу твору як ознака стилю М. Павича. Значення центральної метафори

Оповідання “Скляний равлик”
(1998 р.):

Тема: зображення цікавого перехрещення доль двох людей

Ідея: паралельне прочитання історії Давнього Єгипту та сучасності (ХХ століття).

Проблематика твору “Скляний равлик”:
– повторення життя;
– перехресність людських доль;
– фаталізм;
– обман і самообман;
– погляд жінки і погляд чоловіка на одній ті ж речі.
Головні герої твору “Скляний равлик”:
- Панна Хатчепсут – продавчиня в магазині жіночої спідньої білизни;
- Пан Давид Сенмут, архітектор;
- Пан в шкіряному пальто;
- Колишня дружина пана Давида Сенмута.

Композиція твору "Скляний равлик":

Експозиція – фактично її немає у творі.

Зав’язка – два розділи оповідання: “Панна Хатчепсут” та “Пан Давид Сенмут, архітектор” (дії відбуваються паралельно).

Розвиток дії – розділ “Дочка, яка могла зватися Ніферуре”

Кульмінація – обидва розділи “Декоративна свічка” та “Запальничка” (знову ж таки – дії відбуваються паралельно; окрім останніх абзаців у кожному з розділів).

Розв’язка – останні абзаци у розділах “Декоративна свічка” та “Запальничка”.

Милорад Павич подає цікаве для прочитання оповідання і сам пропонує читачеві обрати послідовність прочитання розділів. Показ паралельних сцен, пережитих обома персонажами надає творові більшої “життєвості” та подібності до реальності.

Завдання до наступного уроку:

1.Запропонуйте власний фінал оповідання.

або

2.Напишіть лист героєві чи героїні

твору, дайте йому або їй поради.

3. Прочитати: Макс Фірш «Санта-Крус».

# data[].attributes.headline
П'ятнадцяте квітня

# data[].attributes.subject
П'ятнадцяте квітня

# data[].attributes.body
Постмодернізм – одне із найяскравіших літературних явищ останніх десятиліть ХХ – початку ХХІ ст. Постмодерністське мистецтво: елітарна й масова культура.
Урок розвитку мовлення №4. Складання тез за темою «Постмодернізм – одне із найяскравіших літературних явищ

останніх десятиліть ХХ – початку ХХІ ст.»

Постмодернізм — світоглядно-мистецький напрям, що в останні десятилітті ХХ ст. прийшов на зміну модернізму.

Мистецтво постмодернізму відтворює фрагментарність і суперечливість світу.

Ознаки постмодернізму:

1) невизначеність, культ неясностей, помилок, пропусків;

2) фрагментарність і принцип монтажу;

3) «Деканонізація», боротьба з традиційними ціннісними центрами;

4) «усе відбувається на поверхні», відсутність психологічних і символічних глибин;

5) «ми залишаємося з грою мови, без Его»: мовчання, відмова від мімезису й образотворчого начала;

6) позитивна іронія, що затверджує плюралістичний всесвіт;

7) змішання жанрів, високого і низького, стильовий синкретизм;

8) театральність, робота на публіку, обов'язкове врахування аудиторії;

9) зрощення свідомості із засобами комунікації.

Твори постмодерністської літератури мають ознаки:
- повсякденна мова,
- уникання ствердження реальності описуваного,
- іронічний настрій та пародійність, часто - чорний гумор,
- нелінійність і фрагментарність оповіді,
- подання подій з різних точок зору, посилання на інші твори, «заборонені» теми.

Пасти́ш — вторинний художній твір (літературний, музичний, драматичний тощо), що імітує стиль роботи одного чи кількох авторів.
На відміну від пародії, пастиш не так висміює, як вшановує оригінал.
У літературі пастиш найчастіше — це продовження або інакша сюжетна версія первинного (авторського) твору, що зберігає авторські стиль, персонажів, антураж, час дії тощо.

Завдання до наступного уроку:
- Опрацювати презентацію.
- Виконати необхідні записи в зошит (дошка Падлет).
- Підготувати короткі відомості про Милорада Павича.
-Прочитати оповідання «Скляний равлик».

# data[].attributes.attachment_link.title
Постмодернізм

# data[].attributes.headline
Двадцять дев'яте січня

# data[].attributes.subject
Двадцять дев'яте січня

# data[].attributes.body
Проблема війни і миру в лвтературі ХХ століття. Епічний театр Б. Брехта: теоретичні засади й художня практика.

Бертольт Брехт (1898 – 1956). «Матінка Кураж та її діти». Б. Брехт – драматург-новатор

Культуру буде врятовано тоді, коли будуть врятовані люди.

Б.Брехт

Екзистенціалізм у літературі – це одна із течій модернізму, де джерелом художнього твору є сам митець, який висловлює життя особистості, відтворюючи художню дійсність, яка розкриває сенс життя взагалі. В основі екзистенціалізму лежить твердження абсурдності буття.

«Епічний театр» («епічна драма») — це не просто модерністське явище, а саме теоретична концепція Б. Брехта.

Особливості й теоретичні засади «епічного театру»

✵ В основі драми — розповідь, а не дія.

✵ Драма апелює до інтелектуальних та аналітичних здібностей.

✵ Відкритий фінал (конфлікт не розв’язано).

✵ П’єса не наслідує життя, це лише сценічна замальовка.

✵ Переважає жанр драми.

✵ Широке використання запозичених сюжетів.

✵ Герої — не драматичні характери, а алегорії певних властивостей.

✵ «Ефект відчуження» (буденне явище, змальоване по-новому, видається дивним).

Два основні принципи «епічної драми» — розповідність та інтелектуальність.

Завдання на наступний урок:

прочитати твір Б. Брехта «Матінка Кураж та її діти»

# data[].attributes.headline
Дванадцяте  жовтня

# data[].attributes.subject
Дванадцяте  жовтня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота

Альбер Камю (1913 – 1960). «Чума».

Віхи життя й особливості світогляду А. Камю. Роман «Чума»: проблематика, сюжет і композиція

Тема: боротьба людської спільноти проти конкретного зла (мешканців міста Оран проти пошесті).

Ідея: стоїчний опір загальному безумству.

Символічне значення: боротьба проти нацизму й фашизму.

Головна думка: люди доброї волі спроможні перемогти конкретне зло спільними зусиллями, проте не можуть знищити його як категорію світобудови. Тож, єдине, у чому "завинила" і що повинна чинити людина, - це бути й завжди залишатися Людиною.

Проблематика роману:

-   проблеми сенсу життя;

- відповідальності людини за все, що відбувається;

- відповідальність за власний вибір;

- зло, активне протистоянню злу;

- моральність та аморальність;

- життя і смерть.

Проблема добра і зла розглядається і як філософська, і як конкретна щодо ситуації в Орані, де точиться боротьба не тільки з хворобою, адже дата вказує на часи Другої світової війни і натякає на фашизм.

Символічні образи

- Місто Оран ,

- Оран і оранці,

- Образ   чуми,

- "Зачумленість", бути "зачумленим".

Завдання до наступного уроку:

1. Уміти розповідати про А.Камю.

2. Прочитати твір.

# data[].attributes.headline
Тридцяте вересня

# data[].attributes.subject
Тридцяте вересня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Світоглядні та естетичні засади модернізму, його художнє новаторство.Модерністські явища в художній прозі на початку ХХ ст.
Модернізм (франц. Модерн - сучасний, найновіший) - загальна назва літературно-мистецьких напрямків, течій та шкіл кінця XIX - початку XX століття нереалістичного спрямування, що виникли як заперечення традиційних форм та естетики минулого.  Це напрям у світовому мистецтві та літературі 1910—1930 років, що набув найвищого розвитку після Першої Світової війни.

Загальні риси модернізму:

особлива увага до внутрішнього світу особистості;

проголошення самоцінності людини та мистецтва;

надання переваги творчій інтуїції;

розуміння літератури як найвищого знання, що здатне проникати і одухотворити світ;

пошук нових засобів у мистецтві (метамова, символіка, міфотворчість тощо);

прагнення відкрити нові ідеї, що перетворять світ за законами краси і мистецтва.

Два періоди розвитку модернізму:

- ранній - остання третина XIX - 10-ті роки XX століття - символізм, імпресіонізм, неоромантизм;
- зрілий  - з 10-х років XX століття до останньої третини XX століття - імажизм, акмеїзм, футуризм, експресіонізм, сюрреалізм.
Представники  модернізму в поезії: Поль Верлен, Шарль Бодлер, Артюр Рембо, Микола Вороний, Олександр Олесь.
Представники  модернізму в прозі: Джеймс Джойс, Франц Кафка, Марсель Пруст, Михайло Коцюбинський.

Завдання на наступний урок:
1. Опрацювати презентацію.
2. Вивчити конспект.
3. Прочитати новелу Ф.Кафки «Перевтілення» і відповісти на запитання: «З якою метою Ф.Кафка у центрі твору ставить огидну істоту?»

# data[].attributes.attachment_link.title
Модерністська проза початку ХХ ст. (загальна характеристика).

# data[].attributes.headline
Двадцять восьме квітня

# data[].attributes.subject
Двадцять восьме квітня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Річард Бах . «Чайка Джонатан Лівінгстон».  Сюжет твору як філософська метафора людського буття
За жанром — це алегорично-філософська повість про призначення людського життя.
Особливості художнього методу Річарда Баха:

• максимум правди;

• використання ритму;

• пауза у визначених місцях тексту;

• спектр вузької уваги до події;

• опис техніки і майстерності польоту;

• використання цитат із попередніх творів;

• філософічність і афористичність.

Написана Річардом Бахом книга — це своєрідний інструктаж про те, як врятувати світ і удосконалити себе.
Притча –це повчальна розповідь з історії чи навколишнього життя, мета якої викласти духовні чи моральні істини. Істини в притчах подавалися у символах, образах та алегоріях.

Символ – умовне позначення якого-небудь предмета, поняття або явища; художній образ, що умовно відтворює усталену думку, ідею, почуття.

Алегорія (іносказання)  – спосіб двопланового художнього зображення, що ґрунтується на приховуванні реальних осіб, явищ і предметів під конкретними художніми образами з відповідними асоціаціями, з характерними ознаками приховуваного.

ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ

1. Дочитати повість до кінця, бути готовими до переказування уривків.
2.  Створити логотип або колаж до повісті  Р. Баха.

https://www.youtube.com/watch?v=RSQCN8Ia8QY  - дистанційний відеоурок з теми.

https://www.youtube.com/watch?v=nU-yLrKJlIM  -  буктрейлер

# data[].attributes.attachment_link.title
Річард Бах «Чайка Джонатан Лівінгстон»

# data[].attributes.headline
     Двадцять шосте квітня

# data[].attributes.subject
     Двадцять шосте квітня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Антуан де Сент-Екзюпері. «Маленький принц».  Філософський зміст твору

Домашнє  завдання зазначено на останньому слайді презентації.

# data[].attributes.attachment_link.title
Антуан де Сент-Екзюпері

# data[].attributes.headline
    Двадцять перше квітня

# data[].attributes.subject
    Двадцять перше квітня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Антуан де Сент-Екзюпері. «Маленький принц». Художні образи твору
Аналіз казки-притчі "Маленький принц":
Тема: порятунок людства від прийдешньої неминучої катастрофи - одна з основних тем казки "Маленький принц". Ця поетична казка про мужність і мудрість нехитрою дитячої душі, про такі важливі "недитячі" поняття, як життя і смерть, любов і відповідальність, дружба і вірність.

Ідея: "Любити - означає не дивитися один на одного, це значить дивитися в одному напрямку" - ця думка визначає ідейний задум повісті-казки. Своєю світлою, сумною і мудрою казкою Екзюпері захищав невмирущу людяність, живу іскру в душах людей.

Жанр: притча.

https://www.youtube.com/watch?v=yi5GoFxsJAM

https://www.youtube.com/watch?v=csOOLb6dSII - Фонтан "Рошен" у Вінниці - "Маленький принц"

# data[].attributes.headline
         Дев'ятнадцяте квітня

# data[].attributes.subject
         Дев'ятнадцяте квітня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Антуан де Сент-Екзюпері. Людські взаємини, моральні цінності в казці-притчі «Маленький принц»
Казка — це розповідний твір про вигадані, фантастичні події.

Алегорія — це художній засіб, за допомогою якого узагальнене поняття розкривається через конкретні образи.
Притча — це невеликий твір повчального характеру з чітко вираженою мораллю.

https://www.youtube.com/watch?v=sxj9Qk2J6hE

https://www.youtube.com/watch?v=VJfJOXGXDfs

# data[].attributes.headline
         Чотирнадцяте квітня

# data[].attributes.subject
         Чотирнадцяте квітня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Позакласне читання
Бунін І. О. «Красуня»
Оповідання піднімає загальну для збірки «Темні алеї» тему любові, точніше, відсутності любові. У творі максимально загострені моральні проблеми: стосунків батьків і дітей, зради близької людини, невідповідності зовнішньої краси внутрішньому моральному каліцтву.

Ідея твору — осуд байдужості.
Оксюморон - стилістичний прийом поєднання слів із протилежним значенням
( Красуня «спокійно зненавиділа» пасинка).

https://www.youtube.com/watch?v=QD0tznfBpnU

# data[].attributes.attachment_link.title
бунин капленко

# data[].attributes.headline
     Дванадцяте квітня

# data[].attributes.subject
     Дванадцяте квітня

# data[].attributes.body
Контрольна робота з теми «Бароко і класицизм»

https://vseosvita.ua/test/start/zmh318

# data[].attributes.headline
   Тридцять перше березня

# data[].attributes.subject
   Тридцять перше березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Розвиток мовлення.
Складання рецензії, анотації до твору Мольєра «Міщанин-шляхтич», або Інсценізаця уривків комедії Мольєра «Міщанин-шляхтич»
Реце́нзія — публікація, в якій обговорюється та оцінюється літературний чи науковий твір, театральна вистава, фільм, виставка. Рецензія оприлюднюється у пресі, на радіо чи телебаченні.
Анота́ція (лат. annotatio — зауваження, помітка) — короткий виклад змісту книги, статті, розробки, звіту тощо. Дозволяє робити висновки про доцільність їх докладнішого вивчення. При анотуванні крім змісту твору, враховується його призначення, цінність, направленість.

Орієнтовно змістово-структурна модель анотації має такий вигляд:

1. відомості про автора, упорядника

2. про текст, що містить видання

3. характеристика змісту твору

4. про науково-довідковий апарат

5. про оформлення, ілюстрації тощо

6. про читацьку адресу

7. цільове призначення видання

Максимальний обсяг анотації — 600 символів.

Мова анотації: мова книги та 2 іноземні мови.

Реквізити анотації: автор, паспортні дані книги, текст, вказівки щодо категорії читачів.

Завдання на наступний урок:
- скласти анотацію на комедію Мольєра "Міщанин-шляхтич"

# data[].attributes.headline
    Двадцять дев'яте березня

# data[].attributes.subject
    Двадцять дев'яте березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Жан Батист Мольєр. "Міщанин-шляхтич". Засоби комічного (гумор, іронія, сатира, сарказм)
Літературний диктант

1)     Жан Батіст Поклен – це…  .

2)      За жанром «Міщанин-шляхтич»…  .

3)      П´єса була написана за наказом …  і повинна  висміювати…  .

4)      Головний герой  твору «Міщанин-шляхтич» — ...  .

5)      Цей персонаж  прагне...  .

6)      Люсіль — це...  .

7)      Весела вигадка про сина турецького дворянина належить...  .

8)      Перевдягнувся на турецього вельможу... .

9)      Пана Журдена посвятили в неіснуючий сан... .

10     У кінці комедії намічаються весілля... .

11)   Основні риси характеру Леонта… .

12)   Ставлення пані Журден  до чоловіка…  .

Потенціал - можливості, наявні сили, запаси, засоби, що можуть бути використані.

Істина - правильне відображення об'єктивної дійсності у свідомості людини, її уявленнях, поняттях, судженнях, умовиводах, теоріях об'єктивної дійсності. Антонімами поняття істина є неправда, брехня, хиба.

Основні проблеми твору «Міщанин-шляхтич»:

- бажання займати вище становище у суспільстві;

- одруження за розрахунком;

- проблема стосунків «батьки - діти»;

- роль грошей у суспільстві;

- мистецтво і гроші (на прикладі вчителів);

- подружня вірність і зрада;

- правда і «брехня у спасіння».

Мольєр у комедії викриває таких спритних людей, які прагнуть якнайкраще влаштуватися в суспільстві, збагатитися за рахунок інших. Мольєр також весело сміється і з тих, хто дає себе піддурити, але комедіограф вірить у велику шляхетність людини. На його переконання, здоровий глузд і щирість завжди перемагають.
Мольєр сміється і над людськими вадами, і над характерами, і над умовами, що ці характери виплекали. Коли ми дивимося або читаємо комедію "Міщанин-шляхтич", то не переймаємося тим, що Журден хотів стати аристократом, для нас це вже не актуально. Нас смішить показ прагнення людини удавати не того, ким він є насправді. Драматург стверджує, що людина повинна бути собою, виховувати в собі почуття гідності та ні перед ким не плазувати.

Завдання на наступний урок
1. Повторити художньо-естетичні принципи класицизму
2. Повторити визначення теорії літератури - комічне, гумор, сатира, іронія, сарказм (матеріал попереднього уроку).

3. Написати листа пану Журдену (фото прислати у приват).

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація (урок 50)

# data[].attributes.headline
  Двадцять четверте березня

# data[].attributes.subject
  Двадцять четверте березня

# data[].attributes.body
Дистанційне навчання
Основні образи комедії  Мольєра "Міщанин-шляхтич" (пан Журден, пані Журден, граф Дорант, графиня Дорімена, Клеонт та ін.)
Комічне – естетична категорія: смішне в житті та його відображення в художній творчості. Основні  форми комічного – гумор та сатира.

Гумор –  різновид  комічного, відображення смішного у життєвих явищах і людських характерах. Гумор не заперечує об’єкта висміювання і цим відрізняється від сатири, для якої характерне цілковите заперечення й різке осміяння зображуваного.

Сатира – особливий спосіб художнього відображення дійсності, який полягає в гострому та осудливому осміянні негативного. У вузькому розумінні – твір викривального характеру.

Іронія – художній троп, який виражає глузливо-критичне ставлення митця до предмета зображення. Це насмішка, замаскована зовнішньою благопристойною формою.

Сарказм – їдка, викривальна, особливо дошкульна  насмішка, сповнена крайньої ненависті і презирства. Сарказм не має подвійного, часто прихованого дна, як іронія, близько до якої він стоїть, виражається завжди прямо. Сарказму притаманне поєднання гніву, ненависті з гіркою посмішкою .
Основні проблеми твору «Міщанин-шляхтич»:

- бажання займати вище становище у суспільстві;

- одруження за розрахунком;

-проблема стосунків «батьки - діти»;

-роль грошей у суспільстві;

üмистецтво і гроші (на прикладі вчителів);

- подружня вірність і зрада;

- правда і «брехня у спасіння».

Завдання на наступний урок:
- Повторити  особливості  літератури бароко та класицизму,  їх провідні ідеї, поетику, філософську основу та естетичне підґрунтя.

- Переглянути й опрацювати презентацію.

- Знати поняття теорії літератури (комічне, гумор, сатира, іронія, сарказм).

# data[].attributes.attachment_link.title
Образи комедії

# data[].attributes.headline
     Двадцять друге березня

# data[].attributes.subject
     Двадцять друге березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Історія створення комедії  Мольєра «Міщанин-шляхтич». Тематика і проблематика твору, його загальнолюдське значення

Тема п’‎єси «Міщанин -шляхтич» - зображення безпідставних претензій буржуа Журдена на аристократизм та висміювання людських і соціальних вад. Дотичні теми - зображення любовних колізій між Люсільта Клеонтом, Нікольта Ков’‎єлем, Дорантом та Доріменою; зображення шахрайств учителів та кравця.
Основний конфлікт полягає у зіткненні морально здорових реальних сил французького суспільства з міщанства та простолюду з псевдомораллю аристократії і втратою людської гідності та здорового глузду у прагненні міщанства у будь-який спосіб здобути дворянські привілеї.

Сюжетна лінія та її композиційне втілення у творі:

Дія перша - експозиція. У будинку пана Журдена зібралися найняті ним учителі музики і танців, які мають навчити його аристократичних манер. Учителі всіляко вихваляють Журдена, сподіваючись отримати від нього велику винагороду.
Дія друга - зав’‎язка. Журден домовляється з учителями про підготовку балетної вистави до гостини маркізи Дорімени, з якою він хоче укласти шлюб, щоб отримати дворянський сан (Журден на цей час одружений і має доньку на виданні)...
Дія третя - розвиток дії. Після сварки з дружиною та служницею, які критично ставляться до «високих прагнень» Журдена, в його дім приходить аристократ-аферист Дорант, користуючись небезкоштовними послугами якого, Журден прагне зблизитися з Доріменою. Дорант дурить Журдена, оскільки витрачає гроші міщанина на дорогі подарунки маркізі від свого імені, бо теж хоче з нею одружитися...
Дія четверта - кульмінація. Під час обіду Журден залицяється до Дорімени, але його дружина припиняє люб’‎язності та виганяє гостей. З’‎являється переодягнений Ков’‎єль і розповідає Журдену, що в його доньку закоханий син турецького султана, що він скоро буде з пропозицією шлюбу та висвячення майбутнього тестя у сан «мамамуші». Журден мало не божеволіє від щастя - збувається його мрія стати дворянином...
Дія п’‎ята - розв’‎язка. На сцені один за одним з’‎являються усі головні персонажі п’‎єси - дружина Журдена, його донька Люсіль, Дорант, Дорімена - і, дізнавшись, що відбувається, включаються в гру, кожен по - своєму використовуючи обдуреного Журдена...

https://www.youtube.com/watch?v=n7XnLv9XkI4

Завдання на наступний урок
Підготувати  письмову характеристику образів  п'єси (пан Журден, пані Журден, граф Дорант, графиня Дорімена, Клеонт)

# data[].attributes.headline
          Сімнадцяте березня

# data[].attributes.subject
          Сімнадцяте березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Мольєр – майстер класицис-тичної комедії. Художнє нова-торство Мольєра у драматургії, вплив його відкриттів на світове театральне мистецтво
«Мольєр – це зірка,                       яка ніколи не згасне».
Н.Буало

Комедія - драматичний твір, у якому засобами гумору та сатири розвінчуються негативні суспільні та побутові явища, розкривається смішне в навколишній дійсності чи в людині.
Фарс - вид народного театру та літеоатури західно-європейських країн, передусім Франції. Відзначався комічною, нерідко сатиричною спрямованістю, реалістичною конкретністю, вільнодумством.
Комедія характерів - жанровий різновид комедії, побудований на показі рис характеру, що викликають сміх.
Комедія-балет - театральний жанр, який об'єднує діалог, танець, пантоміму, інструментальне, іноді вокальне, а також  образотворче мистецтво.
Новаторські художні відкриття Мольєра:

1.                Мета комедії – викривати суспільні вади та людські недоліки.

2.                Дійові особи – люди з реального життя, а їхня поведінка мотивується суспільним становищем.

3.                У деяких образах – персонажах поєднуються протилежні  риси.

4.                У його комедіях діють не лише прості люди, а й представники вищих суспільних класів.

5.                Створення двох типів комедії: комедії ситуацій і комедії характерів.

6.                Необов’язкове дотримання правил трьох єдностей.

7.                Поєднання комічного і трагічного, створення жанру «високої» комедії.

8.                Використання елементів народного мистецтва, музики, співів, танців у комедії.

Завдання на наступний урок:

1. Опрацювати матеріал підручника з теми.
2. Вивчити конспект уроку.
3. Прочитати комедію «Міщанин -шляхтич».

https://www.ukrlib.com.ua/world/printit.php?tid=151 - читати (текст комедії "Міщанин-шляхтич")

https://www.youtube.com/watch?v=l-xDPZbUiJQ - аудіокнига.

# data[].attributes.headline
        П'ятнадцяте березня

# data[].attributes.subject
        П'ятнадцяте березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота    Історичні умови, філософське   та естетичне підґрунтя класицизму. Характерні ознаки класицизму як художнього напряму.

Класицизм - літературно-художній напрям (а також стиль доби), що взяв за зразок античне мистецтво з притаманними йому уявленнями про прекрасне й принципами «наслідування природі», дотримання почуття міри, прагнення до гармонії. Для літератури класицизму характерні висока громадянська тематика, суворе дотримання певних творчих норм і правил, відображення життя в ідеальних образах.

Раціоналізм (від лат. - розумний) - учення в теорії пізнання, згідно з яким достовірні знання можуть бути отримані лише за допомогою розуму або за допомогою понять, притаманних розуму з народження (теорія природжених ідей); досвід, практика, почуття не мають ніякого значення, головне - діяльність розуму, який є критерієм оцінки усього.

Раціоналізм - філософська основа класицизму. Представники раціоналізму: Декарт, Спіноза, Лейбниць та ін. Для літератури важливими були думки Рене Декарта про незалежність розуму від чуттєвого сприйняття, про необхідність правильно використовувати розумові здібності людини, щоб у житті уникнути небажаних помилок.

У своєму історичному розвитку класицизм пройшов два етапи:
- Перший пов’‎язаний з розквітом абсолютизму, який сприяв розвитку всіх суспільних сфер. Головним завданням на цьому етапі було прославлення монархії, національної єдності держави під владою короля (П. Корнель, Ф. Малерб та ін.)
- На другому етапі історичного розвитку монархія проявила вади, що обумовило зміну спрямованості творів класицизму. Головним завданням митців є не уславлення абсолютизму, а критика суспільних, соціальних вад та викриття людських недоліків, хоча в цілому заперечення монархії в цей період не було (Ж. Расін, Ж. Б. Мольєр).
Висновок. Класицизм докорінно змінив цінності та орієнтири суспільної поведінки, вироблені культурою бароко:
- Світ можна збагнути, скориставшись можливостями свого розуму.

- Покликання людини - в міцній громадянській позиції, підпорядкованій перш за все інтересам суспільства та держави. (Якщо головною ідеологічною основою бароко була релігія, пріоритетними для класицистів стали інтереси та потреби світської влади, зокрема монархічної держави. При цьому класицисти не протиставляли себе ідеології християнства.)

- Класицизм приніс у жертву патріотичному обов’‎язку дружбу, родинні стосунки, кохання. (Ідея служіння суспільству й державі була співзвучною інтересам сильної монархічної влади, тому найсильнішими були позиції класицизму саме в країнах із сильною королівською владою й передовсім у Франції, де він став естетичним виразником державної політики, мав підтримку з боку королів.)
- Мистецтво повинно стояти на сторожі суспільних інтересів, формувати уявлення людей про те, яким має бути світ, змальовувати гідні наслідування взірці громадянської поведінки та суспільної моралі (в цьому сенсі мистецтво класицизму близьке до статусу літератури в Давньому Римі, де вона була поставлена на ідеологічну службу державі.)

- У творах класицистів відбилися й інтереси «середніх» суспільних станів та прошарків, процес зростання їхньої самосвідомості, що зміцнювалася внаслідок національного згуртування держави.

- Класицисти вважали, що призначення літератури - виховувати людину, але не шляхом моралізаторства, а через насолоду, яку повинно давати мистецтво (подібно до античної традиції).
Ієрархія жанрів:

високі (ода, трагедія, епопея, героїчна поема), середні (наукові твори, елегії, сатири), низькі (комедія, пісні, листи в прозі, епіграми).
Трагедія стала своєрідною царицею жанрової системи класицизму.

Трагедія - це драматичний твір, в онову сюжету якого покладений гострий невирішуваний конфлікт між прагненнями людини та неможливістю їх втілення в реальності.

Головна форма конфлікту в класицистичній трагедії - це конфлікт між особистими почуттями людини та її громадянським обов’‎язком. Саме для трагедії були розроблені жорсткі вимоги теоретиками класицизму: правило трьох єдностей (часу, місця, дії), стрімке розгортання сюжетної інтриги, неможливість відхилення від основної сюжетної лінії.
Взірці класицизму в різних видах мистецтв:
Архітектура: палаци Версаля, Фонтенбло, Лувр.

Живопис: пейзажі К. Лоррена («Пейзаж з млином», «Вид гавані з віллою Медичі»); «Смерть Германіка», «Танкред та Ермінія», «Літо» (Руф і Вооз) Н. Пуссена.

Література: П. Корнель, Ж. Расін, Ф. Ларошфуко, Ж. Б. Мольєр, Ж. де Лабрюйєр, Ф. де Малерб, Ж. де Лафонтен.
Висновки. Основним критерієм художньої правди й прекрасного в мистецтві класицизму було вчення про розум. Слідом за античними митцями, що творили за законами розуму, митці нового часу повинні були дотримуватися тих самих законів і канонів. Теорія Нікола Буало закріпила вимогу наслідування античних митців, оскільки вважалося, що вони створили вічний еталон прекрасного в мистецтві. На перше місце теоретик класицизму поставив драматургію, оскільки вважав саме її найбільш підпорядкованою правилу трьох єдностей. Вимоги чіткої композиції, розмежування високих та низьких жанрів, ієрархії ідейно - тематичної та стильової обумовили певну обмеженість митців, ставили їх у тісні «рамки класицистичних канонів», але не перешкоджали їхній вільній творчості в межах цих рамок та навіть значно її полегшували. Наслідування античних взірців дозволяло й пафосність, і ліризм, і гумор, і навіть «поетичне безладдя». У порівнянні з бароковим мистецтвом, сповненим конкретності й динамізму, що посіяли в літературі почуття розгубленості, роздвоєності, сумніву, суперечностей та дисгармонії, класицизм вважав своїм головним завданням навчити людей бути щасливими й дати їм зразки для наслідування. Класицисти повчали всіх - від королів до ремісників. Вони втілювали в мистецтві свій ідеал прекрасного, що разюче відрізнявся від реальної дійсності, але від цього не втрачав своєї величі.

https://www.youtube.com/watch?v=1J475BNSN5U

Завдання до наступного уроку:
1. Опрацювати матеріал уроку, знати поняття теорії літератури, виконати записи в робочі зошити (усе, що виділене жирним шрифтом).
2. Опрацювати матеріал підручника з теми.
3. Переглянути й опрацювати презентацію.
4. Опрацювати матеріал, перейшовши за посиланням.

# data[].attributes.headline
         Десяте березня

# data[].attributes.subject
         Десяте березня

# data[].attributes.body
Дистанційна робота

Із лірики європейського бароко.

Джон Донн (1572–1631). «Щоб мучить мене…».

Напруга почуттів ліричного героя. Символіка. Поетична мова

Тема циклу «Священні сонети» – усвідомлення людиною невідворотності смерті, подолання страху смерті і набуття нею безсмертя.

Сонет – ліричний твір твердої строфічної форми, який складається з чотирнадцяти рядків п’ятистопного або шестистопного ямба, тобто двох відкритих чи закритих катренів із перехресним римуванням і двох траверсів (терцетів) тернарного римування з основною схемою abab abab ccd eed, хоча можливі й інші варіанти: abab abab cde cde тощо. За змістом сонет передбачав певний послідовний розвиток думки: теза – антитеза – синтез – розв’язка.

Характерною для поезії Донна є музичність, скритість метафор і порівнянь.

Антитеза – протиставлення явищ, понять, почуттів, думок, характерів. Для створення антитези письменники використовують антоніми.

У сонеті «Щоб мучить мене...» можна знайти всі ті риси, які характеризують творчість Джона Донна й властиві бароковій поезії. Тут і поєднання непоєднуваного, й антитези, і внутрішні суперечності, і несподіваний парадоксальний висновок. Ліричний герой постає перед читачем у всій складності свого духовного життя, мінливий і, на перший погляд, легковажний.

Аналіз сонету 19 «Щоб мучить мене…»

Символи: ніч, день, вогонь, лід – уособлюють життя і смерть.

Настрій – песимістичний,

Текст собою являє монолог ліричного героя.

У творчості співця бароко, Джона Донна, високо цінується людина, її духовне й тілесне єство, проголошується вічне життя, і його поезія – це розлогий діалог людини з Богом про життя, любов, смерть.

Завдання до наступного уроку:

-         Закріпити знання про життя і творчість Дж. Донна.

-         Навчитись виразно читати сонет 19 «Щоб мучить мене...»

https://www.youtube.com/watch?v=3CCc6g6PDTg

# data[].attributes.body
Дистанційна робота
Бароко як доба і художній напрям у європейській літературі й мистецтві. Видатні представники європейського бароко та їхні здобутки

Бароко – напрям, що зародився в Італії та Іспанії в середині XVI століття та існував у Європі упродовж XVII – XVIII століть.

Визначальні ознаки бароко

·        Посилення ролі держави і церкви

·        Поєднання релігійних і світських мотивів, образів.

·        Мінливість, поліфонічність, ускладнена форма

·        Тяжіння до контрастів, метафоричність, алегоризм

·        Людина не протиставляється Богові, а вважається найдосконалішим його творінням

·        Настрої песимізму, скепсису, розчарування

·        Трагічна напруженість і трагічне світосприйняття.

Архітектура бароко – велично-прекрасна, урочисто вражаюча, що породжує грандіозно-психологічний ефект.

Живопис бароко відтворював багатогранність людського буття у його зв’язку з вічністю. Художники уважно придивлялись до внутрішнього світу своїх героїв, зображуючи їх у момент боротьби добра і зла, світла і темряви, любові й ненависті.

Література бароко характеризується поєднанням релігійних і світських мотивів і образів, тяжінням до різних контрастів, гіперболізації, складої метафоричності, алегоризму.

Представники літератури бароко

Іспанія: П.Кальдерон, Ф. де Кеведо, Л.Гонгора.

Італія: Дж. Маріно .

Велика Британія: Дж. Донн.

Франція: Т.А.Д’Обіньє.

Німеччина: А. Гріфіус, М. Опіц.

Польща: Я. Кохановський, Я. Морштин.

Україна: Ф. Прокопович, Г.Сковорода,   М. Довгалевич, І. Величковський.

Літературний диктант («Так» - «Ні»)

1.     Мистецтво бароко зародилося в Україні.

2.     Хронологічні межі доби європейського бароко – XV – XVI ст.

3.     Бароко з італійської перекладається як вигадливий, химерний.

4.     Бароко було добою панування природничих і точних наук.

5.     Провідна тема літератури бароко – відображення життя середньовічної людини.

6.     Дж.Донн,  П.Кальдерон,  Г.Сковорода – письменники доби бароко.

7.     Найяскравіше бароко проявилося в музиці.

8.     Художник Рафаель Санті – представник епохи бароко.

9.     Метафора – художній засіб, характерний для літератури бароко.

10.           Чи є характерним для мистецтва бароко прагнення вразити пишним барвистим стилем?

11.           Українське бароко називають мазепинським бароко.

12.           Людина – ідеальний взірець для наслідування в мистецтві бароко.

Домашнє завдання

1.     Опрацювати матеріал підручника з теми.

2.     Підготувати розгорнуте висловлювання на тему «Бароко – це загальноєвропейський стиль»

3.     Знайти лексичне значення слів: гонгоризм, галерник у зошит.

(Завдання 2 і 3 прислати мені в особисті повідомлення.)

# data[].attributes.attachment_link.title
Дистанційний урок "БАРОКО" - 8 клас | Зарубіжна література