# data[].attributes.attachment_link.title
Про кібербулінг для підлітків. Серія 1 — Що таке кібербулінг?

# data[].attributes.headline
Про булінг для дітей.<

# data[].attributes.body
Про булінг для дітей.

# data[].attributes.headline
Колегам на допомогу

# data[].attributes.subject
Колегам на допомогу

# data[].attributes.body
Владімірова Наталя 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ник Вуйчич - Официальное представительство

# data[].attributes.attachment_link.title
З чого почати боротьбу з булінгу в школах (Нік Вуйчич)

# data[].attributes.attachment_link.title
ПЛАН-ЗАХОДІВ

# data[].attributes.attachment_link.title
Відповідальність

# data[].attributes.attachment_link.title
Порядок подання та розгляду

# data[].attributes.attachment_link.title
Порядок реагування на доведені факти булінгу

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У медіа все частіше з'являються повідомлення про те, що батьків учнів та вчителів штрафують за булінг. Проте штраф - це останній захід, адже вирішити ситуацію можна, тільки побачивши перші дзвіночки. ГО "Смарт-Освіта" за підтримки Міжнародного фонду "Відродження" в межах проєкту з інклюзивного навчання провела онлайн-зустріч із психологинею та психотерапевткою Інною Жмайло на тему "Булінг очима дитини". "Нова українська школа" зробила короткий конспект зустрічі про:

шляхи формування психологічно безпечного освітнього середовища;

базові установки, які мають бути в кожної дитини щодо булінгу;

педагогічні прийоми для виявлення та вирішення конфліктів у дитячому колективі;

психологічні особливості учасників булінгу;

превентивні заходи навчального закладу для профілактики булінгу.

ЗДОРОВИЙ КОНФЛІКТ ЧИ БУЛІНГ - ЯК ВИЗНАЧИТИ

Не кожна спірна ситуація потребує втручання. Ба більше, не кожен дорослий готовий свідомо входити в дитячий конфлікт, але є речі, які не можна пускати на самоплив - чимало дрібниць вказують на загрозу булінгу.

Основна відмінність булінгу від конфлікту (різновиду природної міжособистісної взаємодії), на думку Інни Жмайло, - це систематичність неприйнятних дій. Справа в тому, що агресія, яку соціум часто сприймає як першу ознаку булінгу, насправді є нормальною реакцією людини на порушення її кордонів. І навпаки: якщо дитина не реагує на провокаційні дії, спрямовані на неї, дорослим варто звернути на це увагу.

Коли вчитель помічає дрібниці, що можуть сигналізувати про цькування, то обов'язково повинен перервати процес (урок, екскурсію, розмову) і пояснити правила поведінки. Така перерва в роботі в довготривалій перспективі не буде зайвою втратою часу, адже потурання може вилитися у великі проблеми.

Конфлікти трапляються в будь-якому колективі, у цих ситуаціях діти вчаться ухвалювати рішення та домовлятися, вони корисні для їхнього розвитку. Натомість, булінг відрізняється систематичністю та наявністю об'єкта, на який спрямовується тривала агресія. У такому випадку вчитель має розуміти, що діти не можуть впоратися із ситуацією самі та потребують втручання дорослого.
Зловживання, які можуть свідчити про ознаки булінгу:

физичні. Якщо конфлікти переходять у стадію взаємного фізичного впливу (бійки, смикання за волосся, щипання тощо), а сторони конфліктів - одні й ті самі, учителю варто розібратися, що насправді відбувається;

психологічні. Їх доволі важко розпізнати, оскільки вони можуть бути замасковані (у тому числі й несвідомо) під жарти чи гру або, навпаки, під ігнорування та "виключення" з колективу. Це може бути тиск на непопулярних у класі учнів чи прихована маніпуляція, яку навіть учитель може несвідомо підтримати (наприклад, якщо не припинить сміх класу, коли такий учень відповідатиме);

сексуальні. Вони можуть виражатися в сороміцькому гуморі, смиканні дівчат за спідниці. Навіть принижувальна атакувальні симпатія ("ти мені подобаєшся, і я буду привселюдно над цим жартувати") може бути ознакою булінгу;

економічні. Коли конфлікт призводить до фінансових збитків: порізана сумка, облита форма, зіпсуті речі тощо.

КОЖНА ДИТИНА МАЄ ЗНАТИ СВОЇ ПРАВА Й АНТИБУЛІНГОВІ ПРАВИЛА

Інна Жмайло також звернула увагу на базові поведінкові установки, які кожна дитина має знати й дотримуватися, незалежно від того, де вона перебуває.

1. Відчуття кордонів - чужих та власних. Дитина вчиться цього змалечку в родині. Проте, якщо вона зростає в сім'ї в складних життєвих обставинах, то може сприймати насильницьку поведінку як норму. Коли в сім'ї прийнято "вчити" дітей (а іноді й дорослих) криком, бійкою, лайкою тощо, дитина буде транслювати ці дії в колектив, де вона перебуває. Тоді вчителю потрібно пояснити правила поведінки та взаємодії в класі та школі, окреслити межу прийнятних дій, вчинків та слів.

Ще один випадок - дитина привертає до себе увагу "клоунською" поведінкою, змушує однолітків сміятися зі своїх вчинків, провокує на жарти, навіть спрямовані проти себе. Насправді подібна поведінка - спосіб привернути до себе увагу, коли дитина не може або не вміє її здобути іншими методами. Тут так само потрібна допомога дорослого - вчителя чи шкільного психолога, щоби пояснити й показати, як привертати до себе позитивну увагу, як знайти друзів і побудувати здорові стосунки.

Є діти, у яких, наприклад, агресивна поведінка зумовлена фізіологічними особливостями ( аутизм тощо), тобто коли їм складно контролювати свою поведінку. Тут педагогу потрібно бути якомога уважнішим до потреб дитини, висловлювати розуміння її стану, але водночас показувати прийнятні шляхи вирішення складних ситуацій.

2. Уміння сказати "ні". Дитина може (і повинна) сказати "ні" в будь-якій ситуації, яка їй не подобається. Ба більше - вона має право сказати "ні" в будь-який момент розвитку цієї ситуації, навіть якщо раніше погоджувалася її підтримати. Дітям варто пояснити, що "ні" - це прояв не слабкості, а, навпаки, сили, коли ти можеш зупинити події, у яких тобі некомфортно, обстояти свою позицію.

У цьому контексті дорослим варто звернути увагу дитячого колективу й на те, що в не всі діти активно залучені в конфлікт. Є такі, хто спостерігають і не втручаються. Але вони так само є учасниками процесу й теж мають право сказати "ні". Зазвичай діти не роблять цього, бо бояться стати наступним об'єктом колективної агресії. Тож варто дати їм зрозуміти, що єдина особа, за яку вони відповідальні, - вони самі.

3. Просити про допомогу. Дитину треба навчити, що просити про допомогу - не ознака слабкості. Не тільки діти, а й дорослі можуть звертатися по допомогу до третьої сторони, щоби вирішити конфліктну ситуацію. Проте основна вимога, що забезпечує успішність такого втручання, - незацікавленість третьої особи. Іншими словами, якщо дитина звернулася по допомогу до друга, велика вірогідність, що він стане на її бік у конфлікті, а це призведе до поглиблення колективного булінгу.

4. Знати, до кого звертатися по допомогу. І бути впевненим, що обрана людина не відмахнеться від потреб дитини й не буде її звинувачувати ( "я ж тобі казала...", "сама винна...", "що тепер із тобою робити..."), вислухає безоціночно. Часто об'єкт булінгу відчуває себе непевно, вважаючи, що й сам посприяв виникненню такої ситуації, а отже - у нього виникає страх покарання, який і заважає звернутися до дорослого.

Також, якщо дитина вирішила звернутися до вчителя чи шкільного психолога або будь-якого іншого дорослого, якому довіряє, але бачить, що той весь час заклопотаний, вирішує якісь "дорослі" справи, не сидить на місці й постійно чимось зайнятий, їй може видатися незручним заважати, а момент буде упущено.

Тож Інна Жмайло рекомендує організувати розклад, у якому буде виділений час, наприклад, на перебування у своєму кабінеті (особливо важливо для шкільних психологів), куди може звернутися дитина. Виділяти час на запити учнів важливо й під час дистанційного навчання, коли діти лишаються сам на сам із комп'ютером та власними проблемами.

Корисно також мати в школі інформаційний стенд із телефонами довіри, розкладом роботи психолога та іншою інформацією, якою може скористатися дитина в складних обставинах.

5. Ніхто не має права порушувати кордони - брати чужі речі без дозволу, заглядати в сумку чи мобільний телефон, примушувати ділитися, якщо в людини немає такого бажання тощо. Це саме стосується й міжстатевих стосунків: я повинен зупинитися, якщо друга сторона цього не хоче. Є такі люди (і діти в тому числі), які активізують агресивну поведінку у відповідь на відмову. І це не привід боятися, це привід вчителю навчити правил.

ЯК УЧИТЕЛЮ ДОПОМОГТИ ВИРІШИТИ СИТУАЦІЮ БУЛІНГУ

Насамперед, варто пам'ятати, що булінг не виникає раптово, а є результатом нерозв'язаного вчасно конфлікту. Тож потрібно уважно спостерігати за тим, що відбувається в класі, відслідковувати ознаки конфліктних ситуацій та своєчасно допомагати вирішенню суперечок.
Конфлікти бувають:

хронічний. Саме він може переростати в булінг. Адже, якщо конфлікт затягується, діти починають сприймати його як варіант норми. Допомога дорослого тут украй важлива, оскільки він може подивитися на ситуацію зовні й допомогти знайти рішення. Інна застерігає, що дорослий, який входить у конфлікт, має бути неупередженим і мати за мету допомогти, а не насварити чи призначити винного. Саме така позиція навчить дітей шукати шляхи порозуміння надалі.

такий, що назріває. Як і в попередньому випадку, потрібно пам'ятати, що звинувачення з боку дорослого лише піділлє олії до вогню. І якщо колектив когось витісняє (байдуже, чи то об'єкт булінгу, чи призначеного винного), він не стане здоровим і не зможе побудувати поважливі взаємини. Адже кожен його учасник буде розуміти, що може стати наступним, якщо складуться певні обставини.

той, що вже відбувся. Завдання дорослого - допомогти всім учасникам (у тому числі й собі) вийти з конфлікту так, щоби лишитися в добрих стосунках. Тобто він мусить бути не суддею, а медіатором конфлікту.

Під час медіації конфлікту вчитель має:

Виділити час і місце для бесіди. Це може бути класна година, перерва між уроками чи спеціально призначений час після уроків. Психологиня радить встановлювати часові межі та дотримуватися таймінгу - це навчить дітей організованості та поваги до особистих кордонів.

Якщо конфлікт - складний та вирішити його за визначений час не вдалося, варто домовитися про наступну зустріч, а не подовжувати попередню. Порушення часових домовленостей, вважає Інна Жмайло, - це порушення особистого простору. Тобто, якщо ви не дотримуєтеся домовленостей у таких, здавалося б, дрібницях, ви транслюєте дітям спотворене сприйняття методики вирішення конфлікту.

Дати можливість висловитися всім. Учитель має вислухати всіх, у тому числі й тих, хто не беруть активної участі в конфлікті, а мовчки спостерігають. Для мирного вирішення конфлікту ефективно вивести на розмову навіть тих, хто відмовляються висловлюватися з різних причин. Окрім розуміння більш-менш реальної картини, дорослий так навчає дітей аргументовано дисткутувати, активного слухати та домовлятися.

Не займати жодної позиції. Учитель - не учасник конфлікту, а медіатор переговорів.

Не шукати винних, не звинувачувати. Часто простіше призначити винного, ніж дійти до суті конфлікту. Проте така позиція - недалекоглядна, бо призводить до дестабілізації взаємин у класі на майбутнє. Тож завдання дорослого - перевести діалог у продуктивний, якомога беземоційніший напрям. Цьому сприятиме переформатування розмови у "Я-речення", які суттєво пом'якшать напруження. Мається на увазі, що вчитель має попросити учасників говорити виключно про себе: до прикладу, не "він мене вдарив", а "мені було боляче й неприємно від удару".

Знайти вихід. Проводити зустрічі та розмови треба аж до того моменту, коли учасники знайдуть вихід, який влаштує всіх.

РОЛІ В СИТУАЦІЇ БУЛІНГУ
Ролі учасників булінгу:
Коли виникає конфлікт, так чи інакше до нього причетні всі учасники. Призначити винного просто, але часто трапляється, що, на перший погляд, агресор, може насправді виявитися жертвою й навпаки. Жертва може свідомо провокувати агресію проти себе, а для кривдника така поведінка виявитися останньою краплею терпіння.

Коли йдеться про булінг, ініціатором (але важливо, що не винним) вважається той, хто першим перетнув межу і вдався до "протизаконних" кроків.

Про жертву важливо розуміти те, що якщо людина не впевнена в собі, вона може погоджуватися з агресором навіть тоді, коли цькування спрямоване проти неї: "Якщо всі вважають, що я поганий (некрасивий, нерозумний, не знаю математики, не вмію малювати, не маю слуху чи голосу), отже - так воно і є". Це явище називається газлайтингом і доволі поширене в колективі, надто дитячому.

Третій, спостерігач, начебто не причетний, але це - людина, яка бачить та мовчить. А якщо мовчить - отже, згодна з тим, що відбувається (з різних причин: свідома згода, страх опинитися на місці того, кого булять, тощо). Водночас, спостерігач може зупинити цькування чи втрутитися в конфлікт. Часом буває, що кривднику якраз і потрібно, щоби його зупинили зовні, він підсвідомо очікує цього.

Дорослі повинні пам'ятати, що дитина, яка мовчить, також переживає і продумує ситуацію. Чи дійде вона правильних та соціально прийнятних висновків - завдання для дорослого, який долучається до дитячого конфлікту.

Важливо розуміти, що в конфлікті немає сильної чи слабкої сторони. "Добити" жертву чи зробити жертву з кривдника, визнавши його однозначно винним, - не вирішення конфлікту.

КІЛЬКА ДОДАТКОВИХ ПОРАД

Учитель перебуває найближче до дитячого колективу. Саме він може бути тим дорослим, до якого звернуться діти, коли не зможуть розв'язати проблему самостійно. Також це людина, яка може побачити прояви тоді, коли вони ще не стали проблемою.

Тож Інна Жмайло рекомендує вчителям, а особливо - класним керівникам, уважно спостерігати за подіями в класах: хто з ким дружить; хто комусь протистоїть чи кого протиставляє; хто що про кого й коли говорить, як це відбувається - відкрито чи кулуарно; як діти реагують на відповіді однокласників на уроках; як розподіляється колектив для командних іго (дуже показовий момент) тощо.

Варто також на уроках чи класних годинах проговорювати змодельовані чи реальні ситуації, створювати мінікоманди та мінігрупи й навчати дітей будувати здорові стосунки.
Анна Степанова-Камиш, "Нова українська школа" Титульне фото: автор - Syda_Productions, Depositphotos

# data[].attributes.attachment_link.title
Булінг очима дитини: що робити дорослим, якщо учнів цькують | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
У медіа все частіше з'являються повідомлення про те, що батьків учнів та вчителів штрафують за булінг. Проте штраф - це

# data[].attributes.attachment_link.title
Як боротися з булінгом: поради для дітей

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Булінг (цькування) - дії учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному чи сексуальному насильстві. Такі дії вчиняються стосовно дитини чи дитиною стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого може бути заподіяна шкода психічному чи фізичному здоров'ю потерпілого. Булінг може здійснюватись також із застосуванням засобів електронних комунікацій.

ЮНІСЕФ булінг (від анг. to bull - переслідувати) як небажану агресивну поведінку дітей шкільного віку, яка призводить до цькування дитини іншою дитиною чи групою дітей з метою приниження, залякування та демонстрації сили.

З прикладами уроків з протидії булінгу в закладах освіти та відповідним системним підходом можна ознайомитись за посиланням .

СИТУАЦІЯ В УКРАЇНІ

Відповідно до дослідження ЮНІСЕФ:

67% дітей в Україні у віці від 11 до 17 років стикалися з проблемою булінгу;

24% дітей стали жертвами булінгу;

48% дітей нікому не розповідали про випадки булінгу;

44% школярів були спостерігачами булінгу, але ігнорували його, бо їм було страшно за себе;

більшість дітей булять за те, що вони виглядають, говорять, думають не так, як інші діти.

Навчально-методичний посібник "Запобігання та протидія проявам насильства: діяльність закладів освіти".

В Розділі І посібника розміщено навчальну програму "Запобігання та протидія проявам насильства: діяльність закладів освіти" для слухачів очної форми навчання в системі післядипломної педагогічної освіти.

Розділ ІІ містить теоретичний та практичний матеріал для викладання Програми. Даний матеріал структуровано відповідно до тематичних модулей. Особливу увагу приділено визначенню та розмежуванню понять "насильство", "жорстоке поводження", "ґендерно зумовлене насильство", "ґендерна рівність", "дискримінація", "домашнє насильство", "булінг"; формуванню навичок ідентифікації постраждалих від жорстокого поводження, насильства, ґендерно зумовленого насильства, домашнього насильства, булінгу.

Розділ ІІІ містить методичні розробки: "Структуру програми циклу тренінгів для педагогів "Запобігання та протидія проявам насильства: діяльність закладів освіти" та "Тренінг для батьків здобувачів освіти та персоналу закладу освіти "Протидія та реагування на випадки насильства над дітьми".

# data[].attributes.attachment_link.title
Міністерство освіти і науки України - протидія булінгу

# data[].attributes.attachment_link.description
Булінг (цькування) - дії учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному чи сексуальному насильстві. Такі дії вчиняються стосовно дитини чи дитиною стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого може бути заподіяна шкода психічному чи фізичному здоров'ю потерпілого. Булінг може здійснюватись також із застосуванням засобів електронних комунікацій. ЮНІСЕФ булінг (від анг.

# data[].attributes.attachment_link.title
Про кібербулінг для підлітків. Серія 2 — Як відбувається кібербулінг?

# data[].attributes.attachment_link.title
Про кібербулінг для підлітків. Серія 3 — Що робити жертві кібербулінгу?

# data[].attributes.attachment_link.title
Про кібербулінг для підлітків. Серія 4 — Як допомогти другу-жертві?

# data[].attributes.attachment_link.title
Що робити якщо тебе ображають. Пізнавальний мультфільм 2018.

# data[].attributes.attachment_link.title
Частина 1. Булінг у школі.

# data[].attributes.attachment_link.title
ЩО РОБИТИ, ЯКЩО ЖЕРТВОЮ БУЛІНГУ СТАЛА ДИТИНА? | ОНЛАЙН-КУРС ПРО.ШКОЛУ ДЛЯ ВЧИТЕЛІВ

# data[].attributes.attachment_link.title
ШКІЛЬНА МЕДІАЦІЯ ТА ЯК ЇЇ ЗАСТОСОВУВАТИ | ОНЛАЙН-КУРС ПРО.ШКОЛУ ДЛЯ ВЧИТЕЛІВ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Останнім часом в Україні дуже багато говорять про булінг та розповідають, як захистити від нього дітей. Слід розглянути інший бік медалі та з'ясував, як бути педагогам, які також часто стають жертвами цькування.

ФАКТ. Співробітники Національного дослідницького унівесритету "Вища школа економіки" провели опитування 2800 педагогів із 75 регіонів Росії та виявили, що 90% учителів знають, що таке переслідування з боку учнів або їх батьків.

В Україні такі дослідження поки що не проводилися. За словами Богдана Петренка, заступника директора Українського інституту дослідження екстремізму, опитування, яке було проведено в Іспанії, показало, що 73% педагогів потерпіли від словесного знущання, а 15% - від насильницьких нападів з боку учнів. В Японії дійшло до того, що прем'єр-міністр країни порадив учителям записатися на курси самооборони.

ПРОЯВИ БУЛІНГУ ЩОДО ВЧИТЕЛЯ:

- ігнорування;

- образливі прізвиська;

- обговорення приватного життя вчителя;

- систематичне порушення дисципліни;

- відмова виконувати вимоги педагога;

- негативні пости у соцмережах;

- відправка листів з образами та погрозами (частіше за все - анонімних).

ПРИЧИНИ БУЛІНГУ ЩОДО ВЧИТЕЛІВ
На переконання Богдана Петренка, винуватцем булінгу можуть бути як учні, так і самі вчителі.

У ЧОМУ ВИНА УЧНІВ?
Найчастіше ініціатором булінгу щодо вчителя стають ті діти, які ображають і своїх однолітків. Це можна порівняти з виходом на новий рівень "майстерності" - коли лідер прагне продемонструвати, що не боїться навіть дорослих.

У ЧОМУ ВИНА ВЧИТЕЛЯ?
Цькують насамперед тих, хто не може за себе постояти. Це педагоги, які проявляють крайню терплячість, дозволяють з себе знущатися, не можуть поставити задираку на місце.

Однією з найбільше поширених причин є н евміння педагога налагодити з учнями гарні взаємини, зворотній зв'язок, неповага до них.

Важливим фактором є професійне вигорання: якщо учителю самому вже "нічого не хочеться", він є песимістом та вічно незадоволеним - діти це відчувають і підсвідомо "карають" учителя за те, що і їм самим стає нудно. А з іншого боку - підштовхують його до звільнення, щоб на його місце прийшов інший.

- нетактовна поведінка учителя;

- учитель, прагнучи стати учням другом, дозволив їм панібратство (іншими словами, дозволив вилізти собі на голову);

- не слідкує за своїм зовнішнім виглядом;

- закриває очі на проблему та дозволяє деструктивним настроям наростати.

Підбиваючи підсумок: головна причина булінгу щодо педагогів - це втрата їхнього авторитету серед учнів.

Юлія СТАРОСТІНА, кандидат психологічних наук:

У сучасних школах багато вчителів старої радянської закалки. А в той час була апріорна повага до вчителя. Викладачі досі чекають такого ставлення від учнів, але його, на жаль, вже не існує. Професія педагога знецінилася, але люди цього не відчувають, і, як і раніше, вимагають залізної дисципліни і поваги. Діти не готові до цього, тому виникає багато конфліктів.

По-перше, слід зізнатися самому собі, що ця проблема існує та усвідомити, що педагог став жертвою насилля. Варіант "перечекати" відкинути зразу. Навпаки - про проблему мають знати і адміністрація освітнього закладу, і батьки учнів, які ображають учителя. Потрібно розібратися у причинах, а тоді прибирати наслідки.

По-друге, педагогу варто замислитися: можливо, він робить щось не так? Чому учні вибрали саме його? Нецікаві уроки? Занадто сувора поведінка? Чи навпаки - дозволив перейти межі дозволеного? Дуже важливо бути цікавим для своїх учнів, проявляти доброзичливість і водночас не перетворюватися на тирана. Не демонструвати свою перевагу, і в той же час не виказувати занепокоєння і страх.

По-третє, навчитися поважати себе. І не декларативно, а "на ділі". Знати свої права, показати, що педагог готовий їх відстоювати. Не боятися при цьому "підняти на вуха" керівництво закладу, а не мовчки погоджуватися "не виносити сміття". Якщо ж педагога у цьому не підтримають - то чи варто залишатися на такому місці роботи?

По-четверте, складіть правила поведінки. Це своєрідна угода з учнями. Важливо прописати у ній не лише обов'язки учнів, а й власні, як і окреслити вчинки-табу. Звичайно, це не юридичний документ, проте визначення правила гри дисциплінує і дозволяє стримати прояви негативної поведінки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Булінг з боку учнів: як учителю захиститися від насилля

# data[].attributes.attachment_link.description
Останнім часом в Україні дуже багато говорять про булінг та розповідають, як захистити від нього дітей. Слід розглянути інший бік медалі та з'ясував, як бути педагогам, які також часто стають жертвами цькування. ФАКТ. Співробітники Національного дослідницького унівесритету "Вища школа економіки" провели опитування 2800 педагогів із 75 регіонів Росії та виявили, що 90% учителів знають, що таке переслідування з боку учнів або їх батьків.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Комплекс позашкільної роботи м.Рубіжне

# data[].attributes.attachment_link.title
НІ БУЛІНГУ!!!!

# data[].attributes.attachment_link.title
Освітня платформа

# data[].attributes.attachment_link.description
Фільм створений безпосередньо для навчання (підготовки) майбутніх медіаторівровесників та ровесниць проведенню медіації в закладі освіти та є додатком до комплекту освітніх програм "Вирішення конфліктів мирним шляхом. Базові навички медіації". Найбільш ефективним є навчання, коли візуальне і слухове сприйняття доповнюють один одного.

# data[].attributes.attachment_link.title
Посібник "Впровадження моделі "Школа вільна від насильства" в закладах освіти"

# data[].attributes.attachment_link.title
Медіація ровесників/ровесниць

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоінструкція для навчальної гри "Krok"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Михаил Шерементьев

# data[].attributes.attachment_link.title
пример конфликта

# data[].attributes.headline
Владімірова Н.

# data[].attributes.subject
Владімірова Н.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бобровицький ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1

# data[].attributes.attachment_link.title
Їжачок (профілактика булінгу)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Це дає змогу дитині у ненав'язливий спосіб:

навчитися ідентифікувати ситуації з проявами насильства;

зрозуміти, як правильно діяти у випадках, коли такі прояви з'являються;

усвідомити, що таке трапляється незалежно від дій та особистості дитини;

пережити демо-стресову ситуацію у грі, щоби навчитися не оцінювати негативно себе та свої емоції та знати до кого та куди звертатися по допомогу.

Гру можна використовувати у роботі з дітьми 5-11 класів.

Як отримати доступ до гри?

1. Заповнити реєстраційну форму та отримати посилання на гру.

2. Завантажити методичні рекомендації до гри.

3. Переглянути відеоінструкцію.

Реєстраційна форма

Методичні рекомендації та відеоінструкція до гри

Методичні рекомендації є додатковими матеріалами для психологів, соціальних працівників, які будуть корисними під час проходження гри "КРОК". У документі зібрано інформацію щодо корекційної та психоедукаційної роботи з людьми, які зазнали насильства. Також у матеріалах є докладний та змістовний розбір питань для рефлексії з учнями після гри, щоби краще підготуватися до проведення уроку.

Методичні рекомендації до гри "КРОК"

pdf, 1.33 МБ

психологів отримали доступ до гри

психологи прослухали вебінар із протидії насильству

учасників офлайн-тренінгів для шкільних психологів в Острозі та Львові

сеансів гри було здійснено

психологів долучилися до марафону з використання гри

Відгуки амбасадорів гри та марафонців можна переглянути за тегом #крок_etc у соціальних мережах.

Якщо у Вас виникають якісь питання стосовно гри або технічні неполадки - Ви можете звернутися до нас за формою нижче:

Розробка гри здійснюється у межах проєкту "Крок - освітня гра з протидії насильству", що впроваджується ГО "ЕТ СЕТЕРА" за сприяння Програми розвитку ООН в Україні в межах Програми ООН із відновлення та розбудови миру за фінансової підтримки Європейського Союзу. Проєкт реалізується у співпраці зі студією онлайн-освіти "EdEra", молодіжним центром "Lviv Open Lab", Національний університет "Острозька академія", "Рада жінок Донеччини" та Відділом освіти, молоді та спорту Острозької міської ради..#UNRPP

# data[].attributes.attachment_link.title
Навчальна гра з протидії насильству "КРОК" - Et Cetera

# data[].attributes.attachment_link.description
Унікальний інструмент для роботи з дітьми для психологів та соціальних працівників