# data[].attributes.attachment_link.readable_text
De la Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure

Mapa de les llengües d'Europa

Les llengües d'Europa són els idiomes parlats diàriament per les diferents comunitats establertes de manera permanent en el continent cultural i geogràfic europeu. L'estudi d'aquestes, el seu desenvolupament històric, els seus condicionants sociolingüístics i altres aspectes constitueixen en si mateix un camp de coneixement anomenat eurolingüística.2019 [cal citació]

La gran majoria de les llengües europees es troben emparentades filogenèticament entre si, formant part de la família de llengües indoeuropees.

El Consell d'Europa, organització internacional que agrupa tots els estats europeus excepte Belarús, estimula la promoció de totes les llengües europees amb especial protecció de les llengües minoritàries o regionals, a través del tractat internacional denominat Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries. En aquesta, els estats que l'han ratificat defineixen els idiomes que es comprometen a protegir i en quin grau estan disposats a fer-ho.2019 [cal citació]

És la regió continental habitada on menys llengües hi ha del món. Açò és a causa de les normalitzacions de les llengües amb establiments antics de les gramàtiques i les minoritzacions de llengües planificades pels estats.

Les llengües europees autòctones encara parlades en l'actualitat pertanyen a vuit famílies lingüístiques diferents (sent una d'elles el basc, llengua aïllada). Les dues principals famílies són les llengües indoeuropees i les llengües uralianes, seguides de les tres famílies de llengües caucàsiques i, a molta més distància, la resta.

Convé assenyalar que en l'Europa preromana es conjectura que hi havia altres llengües no indoeuropees. Aquestes, però, estan poc documentades i la seva classificació és dubtosa a causa d'aquesta escassetat de dades. La taula següent mostra les principals famílies de llengües.

En la següent taula es detallen les llengües i els llocs en els quals es parlen. Amb el teclat de l'encapçalament es pot modificar el seu ordre, organitzant-lo per famílies o per nombre de parlants nadius. Es detallen els estats europeus, encara que no en tots els casos s'aconsegueix determinar el nombre de parlants a Europa. Quan la referència indicava un ventall ampli de parlants s'ha pres una xifra intermèdia per poder establir les comparacions pertinents. Es consideren els idiomes diferents (amb excepció del serbocroat, en què es diferencien els glotònims jurídics), no els dialectes, encara que en alguns casos tinguin una arrel comuna i, per tant, mantinguin el nom comú (com per exemple el sòrab i l'alemany, que es diferencien en alts i baixos).

No es consideren els idiomes de territoris que estan fora del continent europeu que tenen administració dels diferents estats europeus. Entre aquests es troba el groenlandès (de la família de les llengües esquimoaleutianes) parlat a Groenlàndia i que pertany al Regne de Dinamarca, ja que geogràficament és del continent americà.

La llengua materna pot referir-se a diverses situacions i, per tant, cada individu pot tenir-ne diverses, com ocorre fonamentalment amb les llengües minoritzades (és a dir, les llengües la transmissió de les quals ha estat dificultada pels poders públics i per la cultura dominant, fent, en nombrosos casos, que hagin esdevingut llengües minoritàries). Per tant, el concepte de llengua materna, com va descriure Louise Dabène, professora de la Universitat Stendhal de Grenoble, fa referència a:

La llengua de la mare.

La primera adquirida.

La llengua que es coneix millor. Aquesta associada a la valoració subjectiva de l'individu pel que fa a les llengües que coneix.

La llengua adquirida de manera natural, és a dir, mitjançant la interacció amb l'entorn immediat, sense intervenció pedagògica i amb una activitat mínima, o sense, de reflexió lingüística conscient.

F-L

Idioma

Estimació de llengua materna a Europa

Territoris on es parla, si és oficial o equivalent, en cursiva

C - NO
Abkhaz
80.000

Geòrgia (Abkhàsia) i Turquia

I - Il
Albanès
4.300.000

Albània, Kosovo, Macedònia del Nord, Sèrbia, Itàlia (sud i Sicília), Montenegro i Grècia (Epir)

I - G

Alemany
Alt Alemany

100.000.000

Alemanya, Àustria, Suïssa (Appenzell Ausser-Rhoden, Appenzell Inner-Rhoden, Argòvia, Basilea-ciutat, Basilea-camp, Berna, Friburg, Glarus, Grisons, Lucerna, Schaffhausen, Nidwalden, Obwalden, Schwyz, Solothurn, Sankt Gallen, Turgòvia, Uri, Valais, Zug i Zuric), Luxemburg, Liechtenstein, Itàlia (Tirol del Sud), Dinamarca ( Jutlàndia), França ( Alsàcia i Lorena), Bèlgica (Lieja), Eslovàquia, Hongria, Romania i Ucraïna

I - G

Alemany
Baix alemany

7.000.000

Alemanya ( Bremen, Hamburg, Mecklemburg-Pomerània Occidental, Baixa Saxònia, Schleswig-Holstein Saxònia-Anhalt, Brandenburg i Renània), Països Baixos ( província de Frísia), Polònia, Eslovàquia, Dinamarca

I - R
Aragonès
10.000

Espanya (nord d'Aragó)

Af - S
Arameu
1.000.000

Armènia, Geòrgia, Rússia i Turquia

I - A
Armeni
5.000.000

Armènia, Rússia, França, Geòrgia, Grècia, Polònia, Turquia i Ucraïna

I - R
Asturlleonès
165.000

Espanya ( Astúries, Lleó, Zamora, Salamanca, Càceres i Cantàbria), Portugal ( Miranda do Douro)

Al - T
Azerí
5.500.000

Azerbaidjan, Geòrgia, Rússia, Turquia i Ucraïna

Al - T
Baixkir
1.000.000

Federació Russa (Baixkortostan)

C - NE
Batsi
3.400

I - E
Belarús
9.000.000

Belarús

I - E
Bosnià
2.500.000

Bòsnia i Hercegovina, Sèrbia i Montenegro

I - E
Búlgar
10.000.000

U - U
Carelià
140.000

Finlàndia ( Carèlia), Federació Russa (República de Carèlia i Óblast de Leningrad)

I - R
Català
9.400.000

Espanya (Catalunya, País Valencià, Illes Balears, Aragó i Múrcia), Andorra, França ( Pirineus Orientals) i Itàlia ( l'Alguer)

C - NE
Txetxè
1.330.000

Federació Russa (Txetxènia, Daguestan)

C - NO
Txerkès
Kabardí
900.000

Federació Russa (Kabardino-Balkària), Geòrgia i Turquia

C - NO

Txerkès
Adigué

450.000

I - E
Croat
7.000.000

Croàcia, Bòsnia i Hercegovina, Àustria (Burgenland) Alemanya, Eslovàquia, Hongria, Romania i Sèrbia

C - NE

Daguestanès
Budukh

1.000

C - NE

Daguestanès
Khinalugh

1.500

Azerbaidjan

C - NE

Daguestanès
Udin

3.500

Azerbaidjan i Geòrgia

I - G
Danès
5.500.000

Dinamarca, Alemanya (Schleswig-Holstein)

I - G
Escocès
1.500.000

I - E
Eslovè
2.200.000

Eslovènia, Àustria (Caríntia, Estíria), Itàlia ( Gorizia i Trieste) i Hongria

I - R
Espanyol
39.000.000

A Èuscar
500.000

Espanya (CA País Basc i CF Navarra) i França ( País Basc del Nord)

U - U
Finès
5.500.000

Finlàndia, Suècia i Noruega

U - U

Finés
meänkieli

150.000

Suècia

I - R
Francès
60.000.000

França, Bèlgica (Valònia i Brussel·les), Suïssa (Berna, Friburg, Ginebra, Grisons, Jura, Neuchâtel, Valais, Vaud), Luxemburg, Andorra, Mònaco, Itàlia (vall d'Aosta)

I - R
Francoprovençal
77.000

I - G
Frisó
500.000

Alemanya ( Schleswig-Holstein i Baixa Saxònia) Països Baixos ( Província de Frísia)

I - R
Friülà
600.000

Itàlia ( Friül - Venècia Júlia)

I - C
Gaèlic
322.000

I - C

Gaèlic
Escocès

60.000

I - C

Gaèlic
Irlandès

355.000

Irlanda, Regne Unit ( Irlanda del Nord)

I - C

Gaèlic
Manx

2.000

Illa de Man (Dependència de la corona britànica)

Al - T
Gagaús
150.000

República de Moldàvia (Gagaúsia), Ucraïna, Romania, Bulgària, Grècia i Kazakhstan

I - R
Galaicoportuguès
14.500.000

I - R

Galaicoportuguès
Portuguès

12.000.000

Portugal

I - R

Galaicoportuguès
Gallec

2.500.000

C - S
Georgià
4.100.000

Geòrgia, Turquia, Rússia

I - H
Grec
12.000.000

Grècia, Rep. Xipre, Itàlia ( Grècia Salentina), Albània ( Gjirokastër, Vlorë, Përmet, Kolonjë i Korçë), Romania i Ucraïna ( Crimea)

U - U
Hongarès
13.000.000

Hongria, Sèrbia (Vojvodina), Eslovàquia, Àustria (Burgenland i Viena), Eslovènia (Prekmurje), Romania (Transsilvània) i Ucraïna

I - G
Anglès
61.000.000

C - NE
Ingúix
230.000

I - R
Italià
58.000.000

Itàlia, Suïssa (Ticino i Grisons), San Marino, Vaticà, República de Malta, Eslovènia (Capodistria-Koper, Isola d'Istria-Izola i Pirano-Piran), Croàcia (Comtat d'Ístria) i Romania

Al - T
Karatxai-balkar
300.000

I - Ir
Kurd
16.000.000

U - U
Livonià
10

I - G
Luxemburguès
300.000

U - U
Nenets
33.000

I - G
Neerlandès
22.000.000

Països Baixos, Bèlgica (Flandes i Brussel·les) i França ( Districte de Dunkerque)

I - R
Occità
1.900.000

França ( Gascunya, Guiena, Llemosí, Alvèrnia, Delfinat, Provença i Llenguadoc), Espanya (Vall d'Aran), Itàlia ( Valls Occitanes) i Mònaco

I - Ir
Osseta
500.000

Federació Russa (Ossètia del Nord - Alània), Geòrgia (Ossètia del Sud)

I - E
Polonès
50.000.000

Polònia, Ucraïna, República Txeca (Moràvia-Silèsia), Eslovàquia i Romania

I - Ir
Romaní
vàlac
1.500.000

I - Ir

Romaní
septentrional-kalo-finès

8.000

"sense territori": a Finlàndia i Suècia

I - Ir

Romaní
septentrional-gal·lès

?

I - Ir

Romaní
septentrional-anglosaxó

220.000

I - Ir

Romaní
septentrional-ibèric-occidental

120.000

"sense territori": a Espanya, França i Portugal

I - R
Romanès
24.000.000

Romania, República de Moldàvia, Hongria, Sèrbia i Ucraïna

I - E
Rus
100.000.000

Federació Russa, Ucraïna, Belarús, República de Moldàvia ((Gagaúsia i Transnístria), Geòrgia, Romania, Kazakhstan

I - E
Rutè
25.000

Croàcia, Eslovàquia, Romania, Sèrbia ( Vojvodina)

U - U
Sami
30.000

Finlàndia (Enontekyö, Inari i altres), Noruega (Finnmark), Suècia (Kiruna, Gällivare i Lappland) i Rússia ( península de Kola)

I - R
Sard
1.600.000

I - E
Sòrab
70.000

Alemanya (Brandenburg i Saxònia)

I - E

Sòrab
Alt sòrab

55.000

I - E

Sòrab
Baix sòrab

15.000

I - G
Suec
9.000.000

Suècia i Finlàndia

Al - T
Tàtar
8.000.000

Federació Russa (Tatarstan), Romania, Ucraïna (Crimea) i Turquia

Al - T
Turc
80.000.000

Turquia, República Turca de Xipre del Nord, Romania, Azerbaidjan, Bulgària, Macedònia del Nord, Kosovo, Grècia

I - E
Ucraïnès
34.000.000

Ucraïna, República de Moldàvia (Transnístria), Croàcia, Eslovàquia, Romania, Sèrbia

Els idiomes estan qualificats amb 9 categories segon el seu nombre de parlants la categoria 9 corres pont en aquells idiomes que tenen poc parlats i que necessiten més protecció mentre que la categoria 1 són els idiomes que tenen més parlants i necessita menys protecció. La categoria 1 són aquells idiomes que tenen més de 25.000.000 parlants mentre que la categoria 2 són aquells idiomes que tenen des del 10.000.000 fins als 25.000.000 parlants pel que fa a la categoria 3 són aquells idiomes que tenen des del 5.000.000 fins als 10.000.000 parlats la categoria 4 són aquells idiomes que tenen des de l'1.000.000 fins als 5.000.000 parlants la categoria 5 són aquells idiomes que tenen des de 200.000 fins als 1.000.000 parlants la categoria 6 són aquells idiomes que tenen de 75.000 fins a 200.000 parlants la caragira 7 són aquells idiomes que tenen entre 10.000 i 75.000 parlants la categoria 8 són aquells idiomes que tenen entre 1.000 i 10.000 parlats i a categoria 9 són aquells idiomes que tenen menys de 10.000 parlats.

Categories de les llengües

Posició

Idioma

Estimació de llengua materna a Europa

Territoris on es parla, si és oficial o equivalent, en cursiva

Categoria 1
1
Alemany
Alt Alemany

100.000.000

Alemanya, Àustria, Suïssa (Appenzell Ausser-Rhoden, Appenzell Inner-Rhoden, Argòvia, Basilea-ciutat, Basilea-camp, Berna, Friburg, Glarus, Grisons, Lucerna, Schaffhausen, Nidwalden, Obwalden, Schwyz, Solothurn, Sankt Gallen, Turgòvia, Uri, Valais, Zug i Zuric), Luxemburg, Liechtenstein, Itàlia (Tirol del Sud), Dinamarca ( Jutlàndia), França ( Alsàcia i Lorena), Bèlgica (Lieja), Eslovàquia, Hongria, Romania i Ucraïna

2 Rus
100.000.000

Federació Russa, Ucraïna, Belarús, República de Moldàvia ((Gagaúsia i Transnístria), Geòrgia, Romania, Kazakhstan

3 Turc
80.000.000

Turquia, República Turca de Xipre del Nord, Romania, Azerbaidjan, Bulgària, Macedònia del Nord, Kosovo, Grècia

4 Anglès
61.000.000

5 Francès
60.000.000

França, Bèlgica (Valònia i Brussel·les), Suïssa (Berna, Friburg, Ginebra, Grisons, Jura, Neuchâtel, Valais, Vaud), Luxemburg, Andorra, Mònaco, Itàlia (vall d'Aosta)

6 Italià
58.000.000

Itàlia, Suïssa (Ticino i Grisons), San Marino, Vaticà, República de Malta, Eslovènia (Capodistria-Koper, Isola d'Istria-Izola i Pirano-Piran), Croàcia (Comtat d'Ístria) i Romania

7 Polonès
50.000.000

Polònia, Ucraïna, República Txeca (Moràvia-Silèsia), Eslovàquia i Romania

8 Espanyol
39.000.000

9 Ucraïnès
34.000.000

Ucraïna, República de Moldàvia (Transnístria), Croàcia, Eslovàquia, Romania, Sèrbia

Categoria 2
10 Romanès
24.000.000

Romania, República de Moldàvia, Hongria, Sèrbia i Ucraïna

11 Neerlandès
22.000.000

Països Baixos, Bèlgica (Flandes i Brussel·les) i França ( Districte de Dunkerque)

13 Galaicoportuguès
14.500.000

14 Hongarès
13.000.000

Hongria, Sèrbia (Vojvodina), Eslovàquia, Àustria (Burgenland i Viena), Eslovènia (Prekmurje), Romania (Transsilvània) i Ucraïna

15
Galaicoportuguès
Portuguès

12.000.000

Portugal

16 Grec
12.000.000

Grècia, Rep. Xipre, Itàlia ( Grècia Salentina), Albània ( Gjirokastër, Vlorë, Përmet, Kolonjë i Korçë), Romania i Ucraïna ( Crimea)

18 Búlgar
10.000.000

Categoria 3
20 Català
9.400.000

Espanya (Catalunya, País Valencià, Illes Balears, Aragó i Múrcia), Andorra, França ( Pirineus Orientals) i Itàlia ( l'Alguer)

21 Belarús
9.000.000

Belarús

22 Suec
9.000.000

Suècia i Finlàndia

24 Tàtar
8.000.000

Federació Russa (Tatarstan), Romania, Ucraïna (Crimea) i Turquia

25
Alemany
Baix alemany

7.000.000

Alemanya ( Bremen, Hamburg, Mecklemburg-Pomerània Occidental, Baixa Saxònia, Schleswig-Holstein Saxònia-Anhalt, Brandenburg i Renània), Països Baixos ( província de Frísia), Polònia, Eslovàquia, Dinamarca

26 Croat
7.000.000

Croàcia, Bòsnia i Hercegovina, Àustria (Burgenland) Alemanya, Eslovàquia, Hongria, Romania i Sèrbia

27 Azerí
5.500.000

Azerbaidjan, Geòrgia, Rússia, Turquia i Ucraïna

28 Danès
5.500.000

Dinamarca, Alemanya (Schleswig-Holstein)

29 Finès
5.500.000

Finlàndia, Suècia i Noruega

30 Armeni
5.000.000

Armènia, Rússia, França, Geòrgia, Grècia, Polònia, Turquia i Ucraïna

Categoria 4
33 Albanès
4.300.000

Albània, Kosovo, Macedònia del Nord, Sèrbia, Itàlia (sud i Sicília), Montenegro i Grècia (Epir)

35 Georgià
4.100.000

Geòrgia, Turquia, Rússia

38 Bosnià
2.500.000

Bòsnia i Hercegovina, Sèrbia i Montenegro

41 Eslovè
2.200.000

Eslovènia, Àustria (Caríntia, Estíria), Itàlia ( Gorizia i Trieste) i Hongria

45 Escocès
1.500.000

46 Romaní
vàlac
1.500.000

47 Txetxè
1.330.000

Federació Russa (Txetxènia, Daguestan)

50 Arameu
1.000.000

Armènia, Geòrgia, Rússia i Turquia

51 Baixkir
1.000.000

Federació Russa (Baixkortostan)

Categoria 5
53 Kabardí
900.000

Federació Russa (Kabardino-Balkària), Geòrgia i Turquia

61 Èuscar
500.000

Espanya (CA País Basc i CF Navarra) i França ( País Basc del Nord)

62 Frisó
500.000

Alemanya ( Schleswig-Holstein i Baixa Saxònia) Països Baixos ( Província de Frísia)

63 Osseta
500.000

Federació Russa (Ossètia del Nord - Alània), Geòrgia (Ossètia del Sud)

67 Irlandès
355.000

Irlanda, Regne Unit ( Irlanda del Nord)

70 Gaèlic
322.000

73 Karatxai-balkar
300.000

74 Luxemburguès
300.000

77 Ingúix
230.000

78 septentrional-anglosaxó
220.000

Categoria 6
78 Asturlleonès
165.000

Espanya ( Astúries, Lleó, Zamora, Salamanca, Càceres i Cantàbria), Portugal ( Miranda do Douro)

80 meänkieli
150.000

Suècia

81 Gagaús
150.000

República de Moldàvia (Gagaúsia), Ucraïna, Romania, Bulgària, Grècia i Kazakhstan

82 Carelià
140.000

Finlàndia ( Carèlia), Federació Russa (República de Carèlia i Óblast de Leningrad)

84 septentrional-ibèric-occidental
120.000

"sense territori": a Espanya, França i Portugal

87 Abkhaz
80.000

Geòrgia (Abkhàsia) i Turquia

Categoria 7
90 Sòrab
70.000

Alemanya (Brandenburg i Saxònia)

92 Alt sòrab
55.000

97 Nenets
33.000

98 Sami
30.000

Finlàndia (Enontekyö, Inari i altres), Noruega (Finnmark), Suècia (Kiruna, Gällivare i Lappland) i Rússia ( península de Kola)

99 Rutè
25.000

Croàcia, Eslovàquia, Romania, Sèrbia ( Vojvodina)

101 Baix sòrab
15.000

104 Aragonès
10.000

Espanya (nord d'Aragó)

Categoria 8
105 septentrional-kalo-finès
8.000

"sense territori": a Finlàndia i Suècia

108 Krytsi
6.000

Azerbaidjan i Federació Russa ( Daguestan)

114 Udin
3.500

Azerbaidjan i Geòrgia

116 Batsi
3.400

123 Khinalugh
1.500

Azerbaidjan

125 Budukh
1.000

Categoria 9
126 Gunzib
600

130 septentrional-gal·lès
?

Llengües majoritàries (No fa falta cap protecció ni control de la seva evolució)

Llengües mitjanes (No fa falta cap protecció, però si un control de la seva evolució)

Llengües minoritàries (Falta un mínim de protecció i el control de la seva evolució)

Llengües minoritzades (Falta mesures urgents per la seva protecció i un control de la seva evolució)

Les llengües europees minoritàries són aquelles llengües que es parlen en algun territori europeu i que tenen menys de 25.000.000 parlant en tot el món. La gran majoria d'aquestes llengües se solen parlar dins d'un territori europeu, però n'hi algunes que també es poden parlar forra del territori europeu.

Categories de les llengües

Posició

Idioma

Estimació de llengua
materna a Europa

B1

Categoria A
1 Neerlandès
22.000.000

B2

Categoria B
8 Català
9.400.000

B3

Categoria D
32 septentrional-bàltic
850.000

Mapa lingüístic europeu el 1907

A trenta-dos estats europeus es realitza una declaració lingüística a les seves constitucions. En cap dels casos es defineix que és oficial, estatal, nacional o de la república, que serien termes equiparables:

Llengua oficial: d'aquesta forma està categoritzat en vint-i-quatre estats: Albània (art. 14), Àustria (art. 8), Andorra (art. 2), Belarús (art. 17), Bulgària (art. 3), Xipre (art. 3), Croàcia (art. 12), Eslovènia (art. 11), Eslovàquia (art. 6), Espanya (art. 3), Estònia (art. 6), República d'Irlanda (art. 8), Letònia (art. 4), Liechtenstein (art. 6), Macedònia del Nord (art. 7), República de Malta (art. 5), Montenegro (art. 9),[51] Mònaco (art. 8), Portugal (art. 11), Polònia (art. 27), Romania (art. 13), Suïssa (art. 116), Sèrbia[52] i Turquia (art. 3).

Llengua estatal o d'estat: descrita d'aquesta forma en sis constitucions: Armènia (art. 12), Azerbaidjan (art. 21), Geòrgia (art. 8), Lituània (art. 14), Rússia (art. 68) i Ucraïna (art. 10).

Llengua nacional: aquesta fórmula, l'empren sis constitucions: Finlàndia (art.17), Moldàvia (art. 13), República d'Irlanda (art. 8), Liechtenstein (art. 6), República de Malta (art. 5) i Suïssa (art.4). Aquests quatre últims països la utilitzen en afegiment de la fórmula de llengua oficial. Aquest terme també l'utilitza Luxemburg en la seva Llei sobre llengües de 1984. Igualment, apareix en l'article 138 de la constitució d'Ucraïna en referir-se a les competències de la República autònoma de Crimea.

Llengua de la república: és la fórmula emprada per França (art. 2).

Llengua principal: en les lleis que regulen les autonomies de les illes Fèroe i Groenlàndia pertanyents a Dinamarca, pel que fa a les seves llengües.

Llengua pròpia: és utilitzat en algunes de les comunitats autònomes d'Espanya en el seu àmbit, com en la Comunitat Autònoma del País Basc, Comunitat Foral de Navarra, Catalunya, Galícia, País Valencià, Illes Balears i Aragó.

Llengua equiparada: aquí s'inclouen diferents formulacions per donar el mateix reconeixement a una altra llengua, donant, indirectament, un reconeixement oficial:

Belarús: (art. 17.2) de la seva constitució que equipara el règim jurídic del rus al de l'idioma oficial.

País de Gal·les: en la seva Llei de 1998 (art. 47) que equipara l'estatut jurídic del gal·lès amb el de la llengua anglesa.

Trentí-Tirol del Sud: en aquesta regió d'Itàlia en el seu Estatut especial (art. 99), que estableix que l'alemany serà "parificat" a l'italià a la província de Bozen.

Vall d'Aosta en el seu Estatut d'Autonomia (art 38.1), que dona paritat a la llengua francesa i la llengua italiana.

Llengua de relació interètnica: aquesta denominació la dona la constitució de la República autònoma de Crimea respecte a la llengua russa. Va ser utilitzada fins a 1996, en l'anterior constitució de Belarús també amb el rus. Es tracta d'una fórmula molt utilitzada en l'antiga Unió Soviètica que privilegiava la russa. Avui és un concepte pràcticament bandejat.

Llengua de la població autòctona: és utilitzat a Letònia en la Llei de Llengües pel que fa al gairebé extingit livonià. L'escassa existència de pobles indígenes a Europa fa que no s'emprin termes similars. La constitució de Finlàndia, que reconeix el poble indígena sami (art. 17.3), no l'utilitza.

Altres declaracions expresses indirectes: a Bèlgica la constitució reconeix l'existència de tres regions lingüístiques en el seu article 4, donant de manera indirecta oficialitat al francès, neerlandès i alemany en cada zona.

Considerant que de manera indirecta la constitució belga les estableix, hi ha setze estats europeus en què llurs constitucions no fan referència a la seva llengua, aquests són Alemanya, Bòsnia i Hercegovina, Dinamarca, Grècia, Hongria, Itàlia, Luxemburg, Islàndia, Noruega, Vaticà, San Marino, República Txeca, Països Baixos i Regne Unit. Encara que algun d'aquests sí que inclouen disposicions de rellevància respecte de les llengües i en la majoria de facto resulta oficial en tot el territori d'alguns d'aquests: Alemanya (alemany), Dinamarca (danès), Grècia (grec), Hongria (hongarès), Itàlia (italià), Islàndia (islandès), Vaticà (italià), San Marino (italià), República Txeca (txec), Països Baixos (neerlandès), Regne Unit (anglès) i Suècia (suec).

Un estudi de la Unió Europea les categoritza de les següents maneres:

Llengua estatal: llengua amb estatus oficial a tot l'estat.

Llengua oficial: llengua oficial (ús administratiu i legal) a una part d'un estat.

Llengua regional/minoritària: Llengua utilitzada tradicionalment per una part d'un estat que no siga cap d'aquestes tres coses: llengua migrant, creada artificialment o simplement un dialecte.

Llengua no indígena: llengua utilitzada per comunitats immigrants.

Llengua oficial de la Unió Europea

Llengua estrangera: llengua utilitzada per un resident que no siga la seua llengua materna, fins i tot si és la llengua estatal del país on resideix.

Les llengües àmpliament més emprades com a primera i segona llengua a Europa són l'anglès i el francès (llengües cooficials del Consell d'Europa), l'alemany i el rus. Els estats relativament petits (com Luxemburg, Països Baixos i Eslovènia) tenen lleugerament un millor coneixement de llengües estrangeres mentre que Regne Unit, Irlanda i Europa del Sud tenen un domini més moderat de les llengües estrangeres.

L'espanyol té 64 milions d'usuaris si es consideren els parlants tant en primera llengua com en segona llengua. Anàlogament, el català ascendeix a 9.100.000 parlants i el gallec a 3.200.000 en incloure usuaris com a primera i segona llengua.

Producte de la migració també existeixen milions d' arabòfons distribuïts principalment als països euromediterranis i a les majors metròpolis europees.

La taula següent mostra alguns dels idiomes més parlats en la Unió Europea:

1. Salvat Editores. ↑ Historia universal. 1 Los orígenes. Madrid: Salvat, 2004, p. 408. ISBN 84-345-6230-8.

2. Marquilló Larruy, Martina. "Idees rebudes sobre les llengües i el plurilingüisme". A: ↑ Pluralitat de llengües : 18a. Universitat d'Estiu, del 27 al 31 d'agost de 2001. Andorra la Vella: Govern d'Andorra, Ministeri d'Educació, Joventut i Esports, Universitat d'Estiu, 2002, p. 32. ISBN 99920-0-296-4.

3. Calaforra, Guillem. "↑ Lengua y poder en las situaciones de minorización lingüística". Web de G. Calaforra, 2003. [Consulta: 5 abril 2019].

4. Santos Maldonado, María Jesús. ↑ El error en las producciones escritas de francés lengua extranjera : análisis de interferencias léxicas y propuestas para su tratamiento didáctico. Alacant: Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, 2003, p. 20. ISBN 84-688-3054-2.

5. Gran Enciclopedia Larousse. ISBN 84-320-7370-9

6. ↑ 7,0 Carmen Mellado, Patricia Buján Otero. L'estatut oficial del baix alemany com a "llengua regional".7,1 7,2 7,3

7. 1.000.000 de parlants a l'Iran, l'Iraq, Síria, Turquia, l'antiga Unió Soviètica i els Estats Units.

8. Uns 5.000.000 a Armènia i en la diàspora armènia a Europa. Fins a aproximadament 7.000.000 incloent Àsia i Amèrica.

9. Anomenat Assiri a Armènia

10. ↑ Anomenat 12,0 lleonès 12,1 12,2 12,3 12,4 12,5

11. "LENGUA GINUJ" (en castellà). Promotora Española de Lingüística. [Consulta: 6 octubre 2022].

12. Grupo Lesguià. Proel. Consultat el 18 de gener de 2010.

13. Als districtes bilingües

14. A la Comunitat Foral de Navarra és oficial en la zona bascòfona. Tanmateix la major densitat de bascoparlants es troba a l'àrea metropolitana de Pamplona on no ho és.

15. ↑ Andrea Camardelli i Leonardo D. Olivera. Los Kurdos: Una minoría territorialmente dividida.[Enllaç no actiu]

16. "Geocities. Distribució de les llengües romanís.". Arxivat de l'original el 2005-04-30. [Consulta: 30 abril 2005].

17. "↑ Kursdos" (en castellà). Buenas tareas. [Consulta: 6 octubre 2022].

18. "↑ Constitució de Montenegro.". Arxivat de l'original el 2007-04-11. [Consulta: 28 agost 2011].

19. "↑ Sèrbia a Encarta.". Arxivat de l'original el 2008-02-29. [Consulta: 28 agost 2011].

Bibliografia

# data[].attributes.attachment_link.title
Llengües d'Europa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure

# data[].attributes.attachment_link.description
De la Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure Les llengües d'Europa són els idiomes parlats diàriament per les diferents comunitats establertes de manera permanent en el continent cultural i geogràfic europeu.

# data[].attributes.attachment_link.description
Europa és una realitat multilingüe, és a dir, un continent on es parlen més de 50 llengües. El mapa que tens a continuació mostra bona part de les llengües europees.

# data[].attributes.body
Fetes per alumnes de 4t d'ESO

# data[].attributes.headline
Carta europea de les llengües regionals o minoritàries

# data[].attributes.subject
Carta europea de les llengües regionals o minoritàries

# data[].attributes.body
Text íntegre de la Carta, en versions catalana i aranesa, i la Declaració del Govern d’Espanya, on s’explica el procés seguit, les característiques de l’adhesió de l’Estat espanyol i les llengües que reconeix com a "minoritàries o regionals" segons els termes de la Carta en el seu territori. Inclou antecendents i característiques de la Carta i una relació d’estats adherits.

# data[].attributes.attachment_link.title
Carta europea de les llengües regionals o minoritàries

# data[].attributes.body
Sabies que...?

# data[].attributes.attachment_link.title
European Day of Languages > Facts > Language Facts

# data[].attributes.attachment_link.description
Les deu situacions més insòlites. Des del gallec que es parla a Extremadura per a no dir que parlen portuguès fins al moldau escrit en ciríl·lic per no ser romanès.

# data[].attributes.body
Europa és una realitat multilingüe, és a dir, un continent on es parlen més de 50 llengües.

# data[].attributes.attachment_link.description
Verifying you are human. This may take a few seconds.

# data[].attributes.headline
Ràdio Sant Andreu: Saps quantes llengües es parlen a Europa?

# data[].attributes.subject
Ràdio Sant Andreu: Saps quantes llengües es parlen a Europa?

# data[].attributes.body
Rosa Monforte, responsable del Servei Local de Català ha comentat al programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu detalls sobre la celebració el 26 de setembre del Dia Europeu de les Llengües.

# data[].attributes.attachment_link.title
Servei Local de Català - Saps quantes llengües es parlen a Europa? by Radio Sant Andreu

# data[].attributes.attachment_link.description
Rosa Monforte, responsable del Servei Local de Català ha comentat al programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu detalls sobre la celebració el 26 de setembre del Dia Europeu de les Llengües.

Dia Europeu de les Llengües fou proclamat el 26 de setembre de 2001 pel Consell d'Europa, amb el suport de la Unió Europea. El seu principal objectiu és fomentar l'aprenentatge d'idiomes a tota Europa, tant en joves com en adults.

Els objectius generals del Dia Europeu de les Llengües són:

Destacar la importància de l’aprenentatge de llengües i diversificar la varietat de llengües que s’aprenen amb l’objectiu d’incrementar el plurilingüisme i la comunicació intercultural.
Promoure la riquesa de la diversitat lingüística i cultural d’Europa, que hem de preservar i potenciar.
Promoure l’aprenentatge permanent de llengües tant dins com fora de l’escola, ja sigui amb el propòsit de fer estudis, intercanvis, per necessitats professionals, mobilitat o plaer.

# data[].attributes.headline
EL CATALÀ I LES LLENGÜES DITES “MINORITÀRIES”

# data[].attributes.subject
EL CATALÀ I LES LLENGÜES DITES “MINORITÀRIES”

# data[].attributes.body
DE LA UNIÓ EUROPEA

# data[].attributes.headline
Entrevista a La Vanguàrdia: “A Europa hi ha 84 llengües, totes amb la mateixa dignitat”

# data[].attributes.subject
Entrevista a La Vanguàrdia: “A Europa hi ha 84 llengües, totes amb la mateixa dignitat”

# data[].attributes.body
a Davyth Hicks, defensor de la igualtat de totes les llengües d’Europa

# data[].attributes.attachment_link.title
“A Europa hi ha 84 llengües, totes amb la mateixa dignitat”

# data[].attributes.attachment_link.description
Què és el còrnic? Una llengua europea, cèltica. Es va parlar a Cornualla, regió al sud-oest del Regne Unit. Es va parlar? Ja no es parla? A començaments del segle

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Aquesta setmana, per primera vegada en tres anys, vaig intervenir en el ple del Parlament Europeu íntegrament en català. Amb els companys de l'Intergrup de Minories Tradicionals, Comunitats Nacionals i Llengües, que copresideixo, vam pensar que una intervenció dels diputats que volguessin parlar en les seves llengües natives, encara que no siguin oficials en el Parlament Europeu, serviria per a reflectir la pluralitat lingüística que hi ha Europa. Es tractava de fer-ho per recordar que es compleixen 25 anys d'un fet molt remarcable: l'adopció per part del Consell d'Europa de la Carta Europea de Llengües Regionals o Minoritàries. Un fet en què l'amic Lluís M. de Puig va tenir una participació destacada.

La iniciativa era ben senzilla i volia mostrar la cara més amable i inclusiva de les institucions europees. El president del parlament, Antonio Tajani, hi va posar dificultats. Malgrat tot, ho vam fer, apel·lant a un antic acord de la mesa del parlament. Més enllà d'aquest fet anecdòtic, força lamentable, convé de continuar reivindicant el sentit de la Carta per a la protecció i promoció de les llengües anomenades regionals i minoritàries. Amb tot, cal anar amb compte amb la denominació de 'minoritàries'. Algunes potser ho són; d'altres, en canvi, no, com és el cas del català. Algunes llengües no són minoritàries en el seu hàbitat natural sinó que han estat sotmeses a un procés de minorització per part d'altres llengües que s'han volgut imposar i per part de règims més aviat autoritaris.

Afortunadament, avui el català gaudeix de prou bona salut, malgrat els atacs de l'estat i la poca o nul·la presència en la majoria de mitjans de comunicació no catalans. Hi ha altres llengües, en canvi, que tot i tenir centenars de milers o milions de parlants, es van esllanguint a poc a poc perquè no s'ensenyen a les escoles i tenen poca presència en els mitjans de comunicació dels seus països. Es calcula que al voltant de 50 milions de ciutadans de la UE fan servir regularment una llengua regional o minoritària i, segons la UNESCO, hi ha més de 30 llengües europees amenaçades.

Per tant, la Carta continua essent una eina important. Caldria que els estats que encara no l'han subscrit, ho fessin, i que ho fes també la mateixa Unió Europea, que té per lema 'Unitat en la diversitat'. Perquè la Carla parla, precisament, de diversitat lingüística. També parla de facilitar, fomentar i proveir les llengües de mitjans en la vida pública, i de protegir també les llengües sense territori, com són el romaní que parlen els gitanos, i el jiddisch o judeoalemany, que parlaven originàriament els jueus establerts a Alemanya. Però, sobretot, el més important és que els estats que ja han subscrit la Carta, la compleixin, i que protegeixin i promoguin la diversitat lingüística que els és pròpia.

A Catalunya, fa temps que sabem que l'estat ens va a la contra; per tant, ara toca que ens constituïm com a estat independent. Llavors la nostra llengua serà oficial de ple dret a les institucions europees.

Josep-Maria Terricabras
Eurodiputat per ERC i copresident de l'Intergrup de Minories Tradicionals, Comunitats Nacionals i Llengües al Parlament Europeu.

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquesta setmana, per primera vegada en tres anys, vaig intervenir en el ple del Parlament Europeu íntegrament en català. Amb els companys de l'Intergrup de Minories Tradicionals, Comunitats Nacionals i Llengües, que copresideixo, vam pensar que una intervenció dels diputats que volguessin parlar en les seves llengües natives, encara que no siguin oficials en el [...]

# data[].attributes.headline
Minories i llengües minoritàries a l'Europa plurilingüe

# data[].attributes.subject
Minories i llengües minoritàries a l'Europa plurilingüe

# data[].attributes.headline
Plataforma per la Llengua: Incompliment de la Carta Europea

# data[].attributes.subject
Plataforma per la Llengua: Incompliment de la Carta Europea

# data[].attributes.attachment_link.title
16 anys incomplint la CELRoM, 16 anys incomplint la llei | Campanyes | Plataforma per la Llengua

# data[].attributes.attachment_link.description
La Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries és un tractat europeu, promogut pel Consell d’Europa des del 1992, que té com a objectiu protegir les llengües històriques d’Europa que no tenen caràcter oficial, anomenades també regionals o minoritàries.

# data[].attributes.headline
Vídeo: "El llatí i les llengües Romàniques"

# data[].attributes.subject
Vídeo: "El llatí i les llengües Romàniques"

# data[].attributes.body
De la Youtuber Filòloga de Guàrdia

# data[].attributes.attachment_link.title
Capítol 8. El llatí i les llengües romàniques (Part 1)

# data[].attributes.headline
El Periòdic d'Andorra: Llengües minoritàries o minoritzades?

# data[].attributes.subject
El Periòdic d'Andorra: Llengües minoritàries o minoritzades?

# data[].attributes.attachment_link.title
Llengües minoritàries o minoritzades? - El Periòdic d’Andorra

# data[].attributes.attachment_link.description
Català, occità, bretó, basc, cors, arpità, neerlandès i alsacià. A més del francès, aquestes 8 llengües també formen part del mapa lingüístic de França, però no tenen cap reconeixement oficial. […]

# data[].attributes.headline
La diversitat lingüística a la Unió Europea (cartell)

# data[].attributes.subject
La diversitat lingüística a la Unió Europea (cartell)

# data[].attributes.body
El mapa reflecteix la diversitat lingüística a la Unió Europea. Situa cinquanta-nou llengües, ja siguin oficials o no, en els vint-i-cinc estats membres, i destaca gràficament el domini lingüístic del català. El cartell, de 130x76 cm, recull el nom de les llengües en català, aranès i anglès. A causa de les dimensions, el trobareu dividit en dues parts.

# data[].attributes.attachment_link.title
La diversitat lingüística a la Unió Europea (cartell)

# data[].attributes.headline
El català i les onze llengües oficials de la UE

# data[].attributes.subject
El català i les onze llengües oficials de la UE

# data[].attributes.attachment_link.title
ETNOFÒBIA I DIA DE LES LLENGÜES EUROPEES

# data[].attributes.headline
Vídeo: El català i les llengües oficials de la Unió Europea

# data[].attributes.subject
Vídeo: El català i les llengües oficials de la Unió Europea

# data[].attributes.body
de Plataforma per la Llengua

# data[].attributes.attachment_link.title
El català i les llengües oficials de la Unió Europea

# data[].attributes.headline
Vídeo: El bilingüisme social pot matar una llengua | Carme Junyent - TEDxReus

# data[].attributes.subject
Vídeo: El bilingüisme social pot matar una llengua | Carme Junyent - TEDxReus

# data[].attributes.attachment_link.title
El bilingüisme social pot matar una llengua | Carme Junyent | TEDxReus