# data[].attributes.headline
Šibenik-samorodni hrvatski grad na Jadranu

# data[].attributes.subject
Šibenik-samorodni hrvatski grad na Jadranu

# data[].attributes.body
O nastanku Šibenika, ne zna se mnogo. Po dosadašnjim istraživanjima i znanstvenim otkrićima, pretpostavlja se da je nastao za vrijeme kneza Domagoja (9. stoljeće).

Iznikao je na mjestu današnje tvrđave sv. Mihovila, a isprva se razvijao kao utvrda (castrum).

Prvo put se spominje na sam Božić 1066., u ispravi kralja Petra Krešimira IV.

Već 103 godine od prvog spominjanja Šibenika, 1169. godine, ugarski kralj Stjepan III. dodjeljuje gradu status grada i pravo kovanja novca.

Naslov grada, Šibenik dobiva 1298. godine kada je osnovana Šibenska biskupija.

# data[].attributes.body
Šibenska biskupija nastala je 01. svibnja 1298. godine. Potporom knezova Šubića, papa Bonifacije VIII. osniva biskupiju i za prvog biskupa biva proglašen fra Martin Rabljanin, gvardijan samostana Sv. Frane.

Šibenska biskupija u svojoj povijesti, imala je dvije stolne crkve.

Prva je bila crkva Sv. Jakova apostola. No, ona je uništena požarom 1380., a izgradnja današnje stolne crkve, katedrale Sv. Jakova, započela je 1431. godine.

# data[].attributes.body
Najznačajnije graditeljsko ostvarenje 15. i 16. stoljeća na tlu Hrvatske.

Katedrala je simbol kulminacije višestoljetnog stremljenja grada Šibenika, da se odvoji od trogirske biskupije te da i uz vlastitu crkvu stekne i komunalnu autonomiju.

Katedrala niče na južnoj strani starog gradskog trga, na kojem je mjestu prije bila romanička crkva Sv. Jakova apostola.

Ideja o izgradnji datira još od 1298., a odluka o izgradnji donesena je 1402. godine, dok sama izgradnja započinje 1431. godine i uz prekide traje do 1536. godine.

Katedrala je posvećena 1555., a posvetio ju je biskup Ivan Lucije Štafilić.

Za fond i inicijativu izgradnje katedrale, zadužen je biskup Bogdan Pulšić.

# data[].attributes.body
Katedrala kakvu danas poznajemo prošla je kroz tri različite stilsko-razvojne faze. Prva faza je bila gotička, nju je slijedila mješavina gotičke i renesansne i posljednja renesansna.

# data[].attributes.body
Ovo razdoblje započinje odlukom gradskog Vijeća (1428.) da se nova katedrala treba izgraditi u sjevernijem dijelu grada. Prvi projekt izrađuje Bonino da Milano „primus magister ecclesie Sancti Jacobi“, koji je trebao niknuti na području crkve Sv. Trojstva (danas Sv. Ivana). No međutim radi njegove iznenadne smrti, uspjelo se samo djelomično dovršiti pojedine kiparske dijelove glavnog portala.

No međutim, sa izgradnjom se moralo nastaviti dalje, tako da je "na scenu nastupio" novi protomagister Francesco di Giacomoiz Venecije, koji modificira početni plan i prilagođava ga za izgradnju na mjestu već postojeće.

Izgradnja nove katedrale i postavljanje novih temelja započinje 09. travnja 1431. godine., a sada na ovom velebnom projektu rade Antonio di Pierpaolo Busato i Lorenzo Pincino.

Nakon deset godina dolazi do prekida radova, a 1441., Vijeće dovodi Jurja Matejeva iz Zadra kao novog "izvođača radova".

# data[].attributes.attachment_caption
Ivaničević, R. Šibenska katedrala. Šibenik: GRADSKA KNJIŽNICA "JURAJ ŠIŽGORIĆ", 1998.

# data[].attributes.body
Odvija se u dvije etape, između kojih je petogodišnja pauza.

Za ovu fazu gradnje važan nam je Juraj Matijev Dalmatinac koji odlučuje o konačnom obliku i izgledu katedrale.

On izgrađuje poprečni brod, sjeverni i južni pilastar, apside sa svim ukrasnim elementima i baldahine s kipovima svetog Petra i Pavla pobočnom portalu.

Prva etapa traje od 1441.-1455. godine, a osim svih novina koje je Juraj Dalmatinac sagradio i kojima je doprinio izgledu katedrale kakvu danas poznajemo, on je modernizirao raniji projekt i uveo novu tehniku gradnje, tzv. "montažnu tehniku".

Druga faza izgradnje započinje 1461. i završava 1473. godine i odvija se u dvije etape.

Prvu etapu druge faze (1461.-1465.) obilježava dolazak renesansnog slikanja i oslikavanja koji potječe iz likovnog kruga F. Squarcionea i radionice Donatella u Padovi (zid sjeverne kapele raščlanjen s pilastrima i zaključen s vijencem na kojem putti pridržavajući girlande sviraju i plešu, tzv. “Malipierova partija”).

Druga etapa započinje povratkom Dalmatinca iz Dubrovnika (1465.), a obilježava je pojava strukturalno zrelijih kompozicija i stilski čišćih motiva toskanskog porijekla (prozori glavne apside) koji su nastali pod utjecajem firentinskih majstora iz kruga Michelloza di Bartolomea. Na samome kraju ovog razdoblja, Juraj postavlja reljef Sv. Jeronima s grbom kneza S. Malipiera.

Juraj Dalmatinac umire 10. listopada 1473. godine.

Ovo razdoblje uz dolazak renesansnog stila, uvođenjem nove tehnike gradnje, obilježava svima nama poznat ornamentalni vijenac glava, koji je Dalmatinac napravio u suradnji sa šibenskim kiparom Ivanom Pribislavćem.

Također, uz vijenac glava Dalmatinac ostavlja: razvijeni kameni svitak drže dva jedra anđela na kojem je

Juraj uklesao svoje i očevo ime i zavičaj u kojem je odrastao (‘’Hos opus cuvarum fecit magister Georgius Mathei Dalmaticus’’), krstionicu, sakristije i stepeničasto uzdignuto svetište. Unutarnjem dijelu katedrale dodaje stupove na kojima se nastavljaju elementi za nošenje kupole.

# data[].attributes.body
Treće i zadnje razdoblje izgradnje započinje dolaskom Nikole Ivanova iz Firence i njegovim imenovanjem za novog protomagistra.

Nikola zatiče katedralu dovršenu do visine obodnih zidova svetišta i zidova bočnih brodova, ali međusobno neusklađenih i nepovezanih, te sa brojnim nepravilnostima u tlocrtnoj dispoziciji čitavog korskog djela.

Nikola dvije godine izrađuje projekt za dovršavanje gornjeg dijela katedrale i počinje s presvođenjem bočnih kapela svetišta. On je prilagodio Jurjevu "montažnu tehniku" gradnje. Nikola ispravlja i ojačava zidove korskog djela, te ih vrlo brzo (do 1483.) podiže do razine svoda.

Nikola 1499. sklapa ugovor za izradu kamenog namještaja u svetištu. U trenutku Nikoline smrti (1506./1507.) podignuta je kupola i još dva traveja bačvastog svoda nad glavnim brodom i četvertbačvasti svodovi nad bočnim brodovima.

Katedrala se gradila još cijela tri desetljeća poslije njegove smrti i u cijelosti je dovršena po njegovom projektu. Dužnost protomagistra obnašaju još Bartolomeo iz Mestra i njegov sin Jakov. Oni su do završetka građevinskih radova presvodili preostala četiri traveja glavnog i bočnih brodova, te podigli gornji “trolisno” zaključeni dio zapadnog pročelja.

# data[].attributes.body
Katedrala Sv. Jakova trobodna je bazilika (38x14m) s najvišom kotom od 38m u vrhu kupole.

Začelje završava trima apsidama i četverokutnom sakristijom. Podizanje tih dijelova izvodi Juraj Dalmatinac. Zidne plohe ukrasio je plitkim kaneliranim nišama, a apside opasao vijencem ljudskih glava na čijim je fizionomijama sposobnošću portretista izrazio njihove individualne karakterne i psihološke osobine.

# data[].attributes.body
Krov i kupola građeni su, kao i ostali dijelovi crkve, od kamena, sustavom montaže. Krov središnje crkvene lađe i poprječnog broda tvori izvana i iznutra vidljiv svod polukružnog oblika, pobočnih lađa pokrov četvrtkružne forme.

Na raskrižju glavnog i poprečnog broda, nalazi se četverokutna osnova koja nosi osmerokutni tambur sa 16 prozora. Iznad tambura se uzdiže završni dio lagano zašiljene kupole. Fasada katedrale završava se renesansnim trodijelnim, trolisnim oblikom. Ovaj oblik završnog dijela fasade odražava polukružni svod centralne crkvene lađe i svodove dvaju bočnih brodova koji imaju oblik četvrtine kruga. Zbog toga se trodijelni dio fasade šibenske katedrale razlikuje od istih takvih na mnogim renesansnim crkvama u Dalmaciji, gdje je samo kulisa ispred dvostrešnog bazilikalnog krova.

U donjem, gotičkom dijelu pročelja dominira glavni portal. Unutarnji okvir tog porta bogato je ukrašen slikovito oblikovanim lišćem. Između dvostrukog pojasa tordiranih stupića nalaze se figure 12 apostola i Kristovo poprsje u vrhu luka. Svi elementi ovog porta djelo su radionice Bonina da Milano, dok su veliki baldahini koji tvore vanjski okvir ulaza djelo Jurja Dalmatinca.

# data[].attributes.body
Sjeverni bočni zid je podijeljen pilastrima, između kojih se nalaze gotički prozori. Iznad prozora, duž cijele sjeverne fasade, proteže se korniž slijepih gotičkih lukova koji se oslanjaju na konzolice s ljudskim i životinjskim glavama. Na fasadi se nalazi portal koji je ukrašen okvirima sastavljenim od kratkih tordiranih stupića. Portal je posebno istaknut vanjskim okvirom, koji uključuje lavove, kipove Adama i Eve (djelo kipara Bonina iz Milana) te likove svetog Petra i Jakova postavljene u baldahinima koje je izradio Juraj Dalmatinac.

# data[].attributes.body
Poprječno je podijeljena na prednji dio za vjernike i začelni, gdje su smješteni prezbiterij, dvije otvorene male galerije i svetišta. Prostor za vjernike podijeljen je gotičkim arkadama u tri lađe. Središnja se ističe impozantnom visinom i polukružnim kamenim krovom. Nad arkadama pobočnih lađa podigao je Nikola Firentinac dekorativne galerije (trifonije) okrenute lađi. Začelni prostorni sklop, svojom povišenom razinom, arhitektonskom razvedenošću, oblicima i intenzivnijom osvijetljenošću, dominira čitavom unutrašnjošću katedrale i jedinstvu s prednjim dijelom stvara izvanredne ugođaje, te ostavlja duboke dojmove na posjetitelje.

# data[].attributes.body
Posebnu pozornost zaslužuje krstionica hrama, koju je Juraj Dalmatinac smjestio u prizemlje južne apside. To je okrugla, mala prostorija s udubinama što se dodiruju u stupovima. Na njihove lisnate kapitele umjetnik je postavio statue proroka u baldahinima i natkrio prostoriju blagio svinutim svodom, razdijeljenim trakama u četiri polja. Obilje skulptorskog ukrasa najdojmiljivija je oznaka krstionice, a u dekorativnim motivima ljudski je lik najzastupljeniji. Osim četiriju statua proroka (dvije sačuvane), čitav je svod ukrašen cjelovitim likovima anđela, glavama kerubina i markantnom glavom Boga Oca. Trio punačkih i u pokretu modeliranih golišavih dječaka majstor Juraj je smjestio uz nosač krstioničkog zdenca postavljenog u sredini prostora.

U katedrali je nekoliko grobnica šibenskih biskupa. Desno od glavnog ulaza sahranjen je Juraj Šižgorić u kamenom sarkofagu na čijem je poklopcu lik biskupa djelo Jurja Dalmatinca. S lijeve strane je sarkofag biskupa Ivana Stafilića, a s desne strane polukružnog stubišta kojim se penje u prostor kora smještena je grobnica Mlečanina Callegaria, biskupa šibenskog (1676. – 1722.). S lijeve strane je grobnica biskupa Spingarole (1573. – 1589.) s reljefom ležećeg prelata kojeg je izradio Šibenčanin Antun Nugulović.

# data[].attributes.body
Od 16. stoljeća na katedrali su kontinuirano rađeni brojni manji popravci, prvenstveno zbog propuštanja vode. U drugoj polovici 19. stoljeća zalaganjem šibenskog arhitekta Paola Bionija i uz potporu austrijske vlade izvršena je temeljita i sveobuhvatna restauracija (1843-1860). Nakon drugog svjetskog rata u cijelosti je obnovljena sakristija (1947.-49.), a izmjenom željeznih zatega (1961.) izvršena je statička sanacija katedrale. Tri granate ispaljene s broda bivše JNA 18. rujna 1991. g. probile su kupolu katedrale. Sanacija oštećenja kupole izvršena je od 23. kolovoza 1996. do 14. ožujka 1997, a program održavanja (čišćenje) i nadgledanja se nastavlja i dalje.

# data[].attributes.body
Šibenska katedrala je 2000. godine uvrštena na popis UNESCO-v popis kulturne baštine, tri godine poslije Eufrazijeve bazilike u Poreču.

# data[].attributes.body
Šibenska katedrala je jedna od najvažnijih simbola grada Šibenika. Osnovana je u 13.st., a izgradnja je trajala gotovo 100 godina. Katedrala je posvećena Sv. Jakovu. Tijekom Domovinskog rata, katedrala je bila razorena, ali je obnovljena i danas je najposjećenija znamenitosti pravi dragulj grada Šibenika.