# data[].attributes.body
El Llobregat és un dels principals rius de Catalunya. Neix a les fonts del Llobregat i desemboca al mar Mediterrani al Prat de Llobregat, a prop de Barcelona. Gràcies a aquest riu, com la Colònia Vidal es situava al costat utilitzaven la seva aigua per les màquines de vapor i transformar-la en energia.

# data[].attributes.body
La màquina de vapor és un motor de combustió externa que transforma l’energia tèrmica d’una quantitat d’aigua en energia mecànica. Per això les màquines de vapor van ser molt útils a la Colònia Vidal, perquè a l’estat al costat del riu Llobregat utilitzaven la seva aigua per transformar-la en energia mecànica.

# data[].attributes.body
Aquestes màquines les utilitzaven per transformar el cotó en fils.
És a dir:
1. Arribava el cotó a les fàbriques
2. Com el cotó arribava en unes condicions dolentes (brut), l'havien de passar per una fàbrica que el netejava
3. Perquè el cotó, quedes molt més llis, per poder transformar-lo en fils, el passaven per una altra màquina que l'allisava
4. Finalment, el coto llis passava per la teixidora, és a dir, la màquina que directament el transforma en filaments.

Això ho feien durant 12 h dins d'una fàbrica i com es veu en el vídeo, a causa del soroll tan dolent que feien les màquines molta gent es quedaven sords.

# data[].attributes.body
Era el lloc on es reunien les noies per netejar la roba 1 vegada a la setmana, diumenge, a més, allà sempre parlaven dels seus secrets que no podien saber ningú més que elles. Hi havia dos tipus de safareigs, el dels vius i el dels morts. En el dels morts es rentava la roba dels malalts o morts, i per entrar allà havies de demanar la clau al capellà. Una curiositat és que com no tenien sostre en aquella època perquè quan feia molt fred l'aigua es quedava congelada i el gel havien de trencar elles mateixes.

# data[].attributes.body
L'edifici estava destinat a l'escola/convent per les noies de la colònia. La major part de la mà d'obra a les fàbriques tèxtils eren noies. Per això hi havia la residència, on se'ls donava la formació adequada.

# data[].attributes.body
Les escoles en aquella època estaven dividides per sexes, és a dir hi havia una de nenes i una de nens, però se'ls tractava per igual. Totes les edats estaven barrejades. Ens van explicar que en aquells temps els professors eren els que manaven i als que no se'ls podia replicar res, si li deies als teus pares que t'havien castigat la resposta era "per alguna cosa serà". Utilitzaven molts tipus de càstigs per humiliar al nen o nena que havia comès un error, depenia del grau de l'error. Amb un regle els pegaven en els dits o a la mà, després els agenollaven davant de tota la classe i havien d'aguantar uns llibres amb els braços o passejar-se amb unes orelles d'ase. Els nens estaven obligats a estar escolaritzats fins als cinc anys, a partir d'allà tots a treballar.

# data[].attributes.body
La fàbrica es va posar en marxa l'any 1901, tot i que des del 1896 ja es treballava en la construcció de la resclosa del canal. Al primer pis s'instal·laren les contínues i el retort, i al segon pis, sota teulada, les selfactines i els aspis. El cotó que s'hi filava i teixia procedia d'Amèrica, Índia i Egipte, i arribava a la colònia gràcies a la línia ferroviària Manresa-Berga, inaugurada el 1887. Les bales de cotó s'emmagatzemaven a la planta baixa de la fàbrica, prop de les naus on hi havia el batan, les cardes, els manuars i les metxeres. El 1920 es va fer la primera ampliació important, que va suposar l'augment en un pis de les naus, es va construir el cos central i es va canviar la coberta. L'enginyer de la família, Vicenç Vidal i Casacoberta, germà de l'hereu, va ordenar la instal·lació de diferents tipus de telers mecànics, estrets i amples, de garrot i d'espasa, i més tard els automàtics Rutti, a la planta baixa d'aquest cos. D'altra banda, al segon pis es feia el procés de preparació del fil, amb els ordidors, les màquines de nuar i les d'omplir les bitlles.

# data[].attributes.body
Aquest carrer, va ser el primer carrer de la colònia

# data[].attributes.body
En la biblioteca, hi havia més de 2.000 llibres, la majoria d'aquests llibres, eren religiosos, ja que la colònia, era molt religiosa, obtenien tota la informació que necessitaven allà.

# data[].attributes.body
Les dutxes de la Colònia Vidal eren un privilegi absolut per tots els seus habitants, ja que en aquelles èpoques hi havia poca higiene i no tothom podia gaudir d'una dutxa. Tenien dret a dutxar-se només un dia a la setmana (dissabte) i disposaven de poc temps. D'aquesta manera l'endemà (diumenge) podien arreglar-se i vestir-se bé per anar a missa amb tota la família.

# data[].attributes.body
En una de les activitats de la ruta per la Colònia Vidal vam tenir l'oportunitat de visitar un dels pisos als quals la gent vivia a principis de segle. Aquest pis disposava de tres habitacions amb llit de matrimoni perquè d'aquesta manera poden aprofitar la roba d'abrigar del llit, ja que les temperatures eren molt baixes. També es veia a simple vista la decoració religiosa per tot arreu.

# data[].attributes.body
La peixateria és un comerç dedicat a la venda de peix i marisc. I a la Colònia Vidal hi vam veure una. Allà la gent comprava productes molt bons tot i que els preus eren bastant alts. Cada dia portaven peix fresc a la peixateria i per aquest motiu la gent havia de suportar la pudor del peix.

# data[].attributes.body
Com es veu a la imatge, els bancs antigament eren manuals, és a dir hi havia una persona a dintre d'aquesta cabina que et podia atendre i ajudar. Avui dia trobem caixers mecànics a tot arreu. Allà cada família tenia els seus ingressos guardats i també és el lloc on cobraven el seu sou.