# data[].attributes.body
Teoria Inteligentelor Multiple: cele 8 tipuri de inteligenta si efectele lor nebanuite asupra procesului de invatare

# data[].attributes.headline
Instrumente didactice - Teoria inteligentelor multiple

# data[].attributes.subject
Instrumente didactice - Teoria inteligentelor multiple

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Pentru valorificarea şi dezvoltarea fiecărui individ în parte, trebuie să ţinem seama de particularităţile lui şi de modul de manifestare al fiecaruia. Aşadar, e necesară o nouă abordare a teoriei instruirii, instruire care trebuie să răspundă necesităţilor curriculumului, dar şi nevoilor elevilor, instruire care trebuie să fie răspunsul educatorului în planul predării-învăţării-evaluării, deci o instruire diferenţiată.

Educatorii pot diferenţia conţinuturile, adică ceea ce elevii ar trebui să ştie, să înţeleagă, să fie în stare să facă, drept rezultat al învăţării. Totodată, se pot diferenţia procesele, adică acele activităţi destinate să ajute elevii să înţeleagă. Modalităţile în care elevul demonstrează ceea ce a ajuns să cunoască şi să fie capabil să facă, pot îmbrăca, de asemenea, forme diferite.

Instruirea diferenţiată se aplică în acord cu disponibilităţile elevilor, cu interesele lor şi cu profilul lor de învăţare, printr-o gamă de strategii manageriale şi educaţionale, cum ar fi:

Instruirea diferenţiată are la bază teoriile cognitiv-contextuale ale inteligenţei. Aceste teorii tratează modul în care procesele cognitive operează în diferite contexte.

Reprezentanţii cei mai de seamă ai teoriilor cognitive-contextuale sunt Howard Gardner şi R. Sternberg.

În activitatea didactică suntem tentaţi să apreciem că este "deştept" cel care are un punctaj mare la testele de inteligenţă. Despre aceştia spunem că sunt "născuţi inteligenţi". În funcţie de acest aspect, ne putem aştepta la următoarele situaţii: dacă un copil este inteligent, va avea rezultate bune, dacă un elev are inteligenţă medie, rezultatele pot fi satisfăcătoare, dacă are inteligenţa scăzută, speranţele sunt slabe. Tendinţa generală este de a-i considera "inteligenţi" pe cei care sunt buni la matematică sau la limba română si "talentaţi", pe cei cu alte înclinaţii.

Gardner a fost preocupat de aceste diferenţe pentru că "a contribui la dezvoltarea societăţii înseamnă mai mult decât a fi bun la matematică". În acest sens, propune o nouă viziune asupra inteligenţei: "Teoria inteligenţelor multiple".

Teoria lui Gardner privind inteligenţele multiple porneşte de la ideea existenţei unor inteligenţe definite şi autonome, ce conduc la modalităţi diverse de cunoaştere, înţelegere şi învăţare. El consideră că inteligenţa nu este o însuşire pusă în lumină prin forţe standard, ci capacitatea de a rezolva probleme şi a realiza produse în situaţii concrete de viaţă. Astfel, capacitatea cognitivă a omului este descrisă printr-un set de abilităţi, talente, deprinderi mentale, pe care Gardner le numeşte "inteligenţe". Toţi indivizii normali posedă fiecare din aceste inteligenţe într-o anumită măsură. Ceea ce îi diferenţiază este gradul de dezvoltare şi natura unică a combinării lor.

Teoria lui Gardner justifică anume că nu putem învăţa în acelaşi mod, că avem stiluri şi atitudini de învăţare diferite şi, ca urmare, avem nevoie de un tratament diferit, individualizat, pe parcursul procesului de instruire şi formare.

Howard Gardner identifică 8 tipuri de inteligenţă: verbală / lingivstică; matematică / logică; ritmică / muzicală; corporală / kinestezică; interpersonală; intrapersonală; naturistă.

El a identificat şi un al nouălea tip de inteligenţă, cea "existenţială", dar datorită faptului că nu a reuşit să determine care zonă de pe scoarţa cerebrală este responsabilă de activitatea acestui tip de inteligenţă, ea nu este recunoscută.

A gândi în cuvinte; a comunica verbal; a folosi limba pentru a exprima şi înţelege realităţile complexe ale existenţei, ale vieţii în familie şi societate; a medita asupra mesajelor proprii sau primite.

A gândi în spiritul determinării cauză-efect; a înţelege raporturile dintre acţiuni, obiecte şi idei; a gândi conceptual; a reacţiona; a pătrunde esenţele; a analiza; a sintetiza; a clasifica; a cuantifica; a abstractiza.

A gândi în imagini; a percepe cu acurateţe si acuitate (agerime) lumea vizuală; a sesiza cele trei dimensiuni; a recrea aspecte ale experienţei vizuale cu ajutorul imaginaţiei; a înţelege realităţile din spaţiu.

A gândi în sunete, ritmuri, melodii şi rime; a fi sensibil la ton, intensitatea, înălţimea şi timbrul sunetelor, la comunicarea non-verbală, la sunetele şi zgomotele din mediul înconjurător.

A gândi în mişcări; a folosi corpul în moduri abile şi complicate, periculoase chiar; a avea simţul coordonării în mişcări ale întregului corp şi ale mâinilor în manipularea obiectelor; a crea produse folosind corpul sau diferite părţi ale corpului.

A gândi despre alte personae şi a le înţelege; a şti să le abordezi şi cum să lucrezi cu ele; a avea capacităţi simpatetice şi empatetice; a diferenţia între oameni; a fi sensibil la motivele, intenţiile şi stările acestora; a reacţiona adecvat la semnalele celor din jur.

A gândi şi forma un model despre sine; a te înţelege pe tine şi a opera cu acest model în viaţă; a te autocunoaşte; a te situa şi analiza în raport cu ceilalţi; a fi conştient de propriile-ţi puncte tari şi slabe; a programa eficient atingerea obiectivelor personale; a-ţi monitoriza şi controla propriile gânduri, sentimente şi atitudini; a lua decizii pe baza autocunoaşterii; a întelege că viaţa este o continuă experienţă de autocunoaştere pentru autodevenire.

A înţelege lumea naturală; a recunoaşte şi a clasifica indivizi, specii şi relaţii ecologice; a interacţiona cu mediul natural descoperind schemele funcţionale legate de viaţă şi de forţele naturii; a concepe creaţia ca un sistem de tipare şi comportamente.

La naştere, copilul posedă aproape în egală măsură, cele 8 tipuri de inteligenţă, însă la şcoală vin cu grade diferite de dezvoltare a acestora, determinate de experienţele socio-culturale cu care s-au confruntat.

Cum identificăm laturile forte ale elevilor?

Gardner ne sugerează două modalităţi:

MODEL DE CHESTIONAR PENTRU IDENTIFICAREA TIPURILOR DE INTELIGENŢE LA ELEVII DIN CLASELE I-IV

"Cartea inteligenţelor multiple", autori : Mariana Dragu, Ion Dumitru - Editura Gimnasium

Prof. Pricope Florina, C.Ş.E.I.,,E.Polihroniade"

Datele oferite de chestionar sunt importante pentru abordarea individualizată a procesului educaţional, pentru proiectarea şi realizarea adecvată a obiectivelor şi conţinuturilor acestuia, a cărui finalitate este aceea că, în şcoală, elevii dobândesc cunoştinţe şi învaţă cum să înveţe, pentru a deveni capabili sa rezolve problemele cu care se vor confrunta în viaţă şi în profesie, pregătiţi să acţioneze, să se manifeste ca personalităţi creative, constructive, puternic motivate şi cu abilităţi proprii autonomiei axiologice, să aprecieze, să producă judecăţi de valoare, în mod independent.

Pe baza descoperirilor făcute de Gardner a celor 8 inteligenţe, s-a întocmit următorul tablou sinoptic:

Observaţiile curente, coroborate, cu cele desprinse din analiza chestionarelor, ne vor oferi informaţii pentru a proiecta un traseu educaţional individual, fără a face etichetarea elevilor.

Thomas Armstrong identifică mai multe stiluri de învăţare ("Instruirea diferenţiată" - pag. 21).

Pentru valorificarea tuturor categoriilor inteligenţei, în predarea conţinutului informaţional, trebuie să se ţină seama de 5 cerinţe de individualizare a învăţămantului:

Un element esenţial în aplicarea T.I.M la şcoală, este cunoaşterea profilului de inteligenţe ale elevilor. Aflarea punctelor "tari" şi "slabe" este esenţială pentru stabilirea strategiilor de diferenţiere şi individualizare.

Prin Curriculum elaborat de şcoală, se poate valorifica potenţialul individual oferind elevilor posibilitatea manifestării punctelor forte pe care le au, a formelor de inteligenţă care domină la fiecare individ.

Înţelegând care sunt punctele tari sau slabe ale unui tip de inteligenţă, se poate organiza procesul de învăţământ, prin focalizarea activităţii pentru stimularea punctelor tari. Cunoscând profilul de inteligenţe al elevului, putem enumera câteva posibilităţi de aplicare a T.I.M în contextual actual al şcolii:

"Sărbătorile de iarnă- bucuria copiilor", este o temă de abordare interdisciplinară în care sunt vizate mai multe tipuri de inteligenţă: lingvistică (învăţarea versurilor), naturistă (activităţi de cunoaştere a calendarului naturii), interpersonală (analizează fapte şi personaje), intrapersonală (exprima propriile gânduri şi reacţii în legătură cu un fapt de viaţă), muzicală / ritmică (însuşirea melodiilor), kinestezică (folosirea anumitor mişcări ale corpului).

În lecţia cu tema "Animale sălbatice de la noi din ţară" pot fi administrate o serie de sarcini de lucru care stimulează devoltarea inteligenţelor multiple ale fiecărui elev, sarcini de lucru cu conţinut specific fiecăreia dintre inteligenţe, după cum urmează:

Fiecare tip de inteligenţă îşi pune amprenta asupra felului în care percepem această lume, asupra felului în care asimilăm informaţia şi a felului în care ne comportăm.

Referințe bibliografice

1. Dragu M., Dumitru I., " Cartea inteligenţelor multiple ", Ed. Gimnasium, 2010

3. Gliga L. (coord. ) - "Învăţarea activă ", "Instruirea difernţiată", M.E.C.I, Bucureşti, 2001

# data[].attributes.attachment_link.description
Pentru valorificarea şi dezvoltarea fiecărui individ în parte, trebuie să ţinem seama de particularităţile lui şi de modul de manifestare al fiecaruia. Aşadar, e necesară o nouă abordare a teoriei instruirii, instruire care trebuie să răspundă necesităţilor curriculumului, dar şi nevoilor elevilor, instruire care trebuie să fie răspunsul educatorului în planul predării-învăţării-evaluării, deci o instruire diferenţiată.

# data[].attributes.headline
Despre inteligentele multiple in acceptiunea lui H. Gardner

# data[].attributes.subject
Despre inteligentele multiple in acceptiunea lui H. Gardner

# data[].attributes.body
Incercati sa va identificati stilul de invatare care vi se potriveste cel mai bine.