# data[].attributes.location_name
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.headline
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.subject
Мохенджо-Даро, Mohenjo-daro, Пакистан

# data[].attributes.attachment_link.title
Розкрити загадки міста Мохенджо-Даро намагаються в Пакистані

# data[].attributes.location_name
Персеполь, Іран

# data[].attributes.headline
Персеполіс, Іран

# data[].attributes.subject
Персеполіс, Іран

# data[].attributes.headline
Вавилон, Ірак

# data[].attributes.subject
Вавилон, Ірак

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Костя Голобородов

# data[].attributes.attachment_link.title
Давній Вавилон

# data[].attributes.location_name
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.headline
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.subject
Карфаген, Туніс

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Карфаген був найбільшим мегаполісом античності зі своїм флотом, армією та економікою. Зараз люди можуть глянути на його руїни і побачити лише відлуння пишноти цього місця. Однак завдяки вченим та археологам є можливість дізнатися цікаві факти з історії заснування Карфагену та побуту його мешканців.

1. Стіни, що оточували Карфаген, відрізнялися особливою фортецею, тому мало які знаряддя могли їх пробити. За оцінками фахівців, кожна стіна височіла не менше ніж на 17 метрів, не включаючи висоту веж із зубцями, а ширина становила близько 10 метрів.

Функціонал міських стін не закінчувався на захисті: укріплення приховували у собі двоповерхову конструкцію, де розташовувалися стійла, які містили щонайменше 4000 коней і сотні слонів. Військові казарми та сховища також знаходилися всередині стін та вміщали близько 20 000 воїнів.

Такий продуманий підхід до будівництва був невипадковим, оскільки при нападі ворогів воїни могли швидко відреагувати, і біля стін за лічені хвилини розгорталася оборонна операція.

2. Хоча Карфаген мав можливість створити свою власну армію, міська влада воліла брати на службу найманців. Армія складалася виключно з африканських, іспанських та галйських племен, які неодноразово демонстрували свій професіоналізм.

Незважаючи на те, що така армія була досить сильною, вона мала один великий мінус - воїни не боролися за безпеку і спокій Карфагена. Мета воїнів полягала виключно у фінансовій вигоді, не відчуваючи патріотичних почуттів. Влада намагалася змінити ситуацію, обіцяючи найманцям безкоштовну землю та громадянство у разі успіху, але великих змін це не спричинило.

3. У всій карфагенській армії було лише кілька підрозділів, що складалися з громадян міста. Підрозділи, що складалися лише з громадян, називалися Священним загоном. Священний загін вважався елітним і потрапити до нього могли лише навчені аристократи. Про пишність і силу Священного загону знала кожна дитина в Карфагені. Представники цього загону були загальними героями, які завжди виходили на захист міста. І це були не просто легенди місцевих мешканців.

У стародавніх рукописах історично зафіксовано свідчення тих, хто воював проти армії Карфагена. Вони зазначають, що всі противники, які стикалися зі Священним загоном, були вражені стійкістю його солдатів. Наприклад, у битві при Білому Тунісі, коли програш був уже незаперечний, і всі війська Карфагена відступили, воїни Священного загону залишилися на полі битви і боролися до кінця.

4. Карфаген мав як військовий, а й торговий порт. Кожен з них був складною та масштабною спорудою. Порти були головними визначними пам'ятками міста, а також основним місцем роботи мешканців.

Військовий порт був коло зі сторожовою вежею в центрі. По колу розташовувалися сухі доки від тридцяти до п'ятдесяти метрів завдовжки. Загалом у військовому порту було 150 доків, у яких було двісті кораблів.

Торговий порт був прямокутним та з'єднувався з військовим за допомогою невеликого каналу. Так як торговий порт був більшим, його місткість була на сотню кораблів більша. Також у ньому було місце для безлічі товарних сховищ, де ділки минулого могли залишити свої товари на тривале зберігання, заплативши за це певну суму.

5. Карфаген славився своїми витонченими та пишними садами. Більшість із них знаходилася разом із виноградниками у захищеній потужними стінами зоні під назвою Мегара.

Крім того, у Карфагені були поширені плантації, на яких висаджували такі культури, як:

Культури, які були не придатні для зростання в Карфагені, завозилися іноземними кораблями з інших країн. Так, у Карфагені з'явилися картопля, кедровий горіх, олива.

6. Однією з головних переваг Карфагену було його розвинене на той час водопостачання. По всьому місту знаходилися колодязі, а питна вода зберігалася у спеціальних резервуарах під житловими будинками чи дворами. Завдяки спеціальному покриттю з попелу вода у таких резервуарах залишалася чистою. Доступ до проточної води був у знаті, а й у звичайних жителів.

Басейни та купальні не були рідкістю в Карфагені. Їх використовували повсюдно, а вода змінювалася постійно. Каналізації представляли собою відстійники, що знаходилися під міськими вулицями. Щоб стічна вода не випромінювала запаху, її відразу відводили за місто за допомогою каналів.
Форвард Посуда для кафе, баров, отелей, купить посуда для ресторана в Киеве доставка в Днепр, Львов, Одессу, Харьков и другие города!

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти та перекази про легендарний Карфаген - вКарпати

# data[].attributes.attachment_link.description
Карфаген був найбільшим мегаполісом античності зі своїм флотом, армією та економікою. Зараз люди можуть глянути на його руїни і побачити лише відлуння пишноти цього місця. Однак завдяки вченим та археологам є можливість дізнатися цікаві факти з історії заснування Карфагену та побуту його мешканців. 1. Стіни, що оточували Карфаген, відрізнялися особливою фортецею, тому мало які знаряддя [...]

# data[].attributes.location_name
Джебейль, Ліван

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Є така легенда: один лісоруб опинився у складному становищі: з однієї сторони - горів ліс, з іншої - було море. Вибір - пливти або лишитися на березі й згоріти. Він взяв сокиру, зрубав кедрове дерево, обтесав його і поплив. Це давня фінікійська легенда, яка хоч проста й коротка, проте дуже багато дає для розуміння культури давнього народу, котрий 4 тисячі років тому жив на березі Середземного моря. Вона про винахідливість та головне джерело заробітку давніх фінікійців: а винайшли ключові речі для всього людства - сучасний алфавіт, ну а деревиною вони успішно торгували.
Фінікія - перш за все це міста-держави, розташовані на східному березі Середземного моря.

По-друге - це численні колонії у цьому ж середземному морі.

Фінікійські міста-держави існували з 1200 року до н.е й по 330 рік до н.е., поки їх остаточно не підкорив Олександр Македонський.

Сьогодні територію Фінікія займають Ізраїль та Ліван. Отже. Хто такі фінікійці?
Це племена, які оселилися на саронській рівнині, відокремленій від Азії гірським хребтом під назвою Ліван.

Фінікійці жили просто в ідеальних природних умов. Ну що може бути краще - узбережжя теплого моря, вологий вітер, що зволожує грунти, кедрові ліси, оливкові гаї. Тому фінікійці одразу допетрали, що деревина та оливкова олія - це круті продукти, які можна продавати направо і наліво. Вони торгували з Єгиптом й мали з цього дуже багато грошей.

Центрами фінікійської цивілізації були міста:
Бібл; Тір; Сидон; Ось так виглядав Бібл:
Фортечна стіна стародавнього міста Бібл:
Святилище Баалат-Гебал: Бібл на початку I тис. до н. е. мав такий план міста:

Власне назва міста Бібл нам усім щось має нагадувати. Правильно - Біблію. Уявіть собі, що саме на честь цього міста названа головна книга людства - Біблія.

Бібл, так само, як інші фінікійські міста, було окремим містом-державою. Тобто, Фінікія аж ніяк не була єдиною країною - це була сукупність міст-держав, кожне з яких мало свою владу, флот, армію.

Зрештою, фінікійці - це не є самоназва. Так їх назвали греки. Тут діє принцип, котрий яскраво у своїй філософії вивели філософи-екзистенціалісти - принцип "я та інший". Ти проявляєш своє "я" завдяки іншому, як мінімум ти ж не сам дав собі ім'я - його дали тобі інші люди: твої батьки, опікуни й так далі.

Можливо, й Русь - це не є самоназва, а так давню тусівку вікінгів та слов'ян обізвали араби чи візантійці. Аналогічно з фінікійцями - їх так назвали греки.
Економіка Фінікії
Почнемо з морської торгівлі. Перевозити кедрову та соснову деревину морем - куди вигідніше, ніж транспортувати це сушею. Плюс - оливкова олія.

На таких кораблях фінікійці перевозили товари та сировину:

Крім того - фінікійці мали великі поклади срібла й олова. А ще в них була мідь, а мідь + олово = бронза, тож напередодні залізного віку фінікійські племена вже були виробниками зброї - щитів, мечів, а хто має багатих купців та сильних воїнів - той розвинута цивілізація.

Міста розвинутих цивілізацій завжди приваюлювали людей - всі так і хотіли там жити. Згодом місць у містах ставало все менше й менше, тож фінікійці сідали у кораблі та й пливли відкривати нові землі, засновувати там колонії.

І от у 9 столітті до н.е. саме фінікійці заснували місто, яке повинно було бути зруйноване. КАРФАГЕН.

Та мабуть найбільше, фінікійці прославилися своїми винаходами. Бо якими б не були корисні копалини, якщо ти не креативний - то все воно до лампи.

А фінікійці були дуже креативними.
Винаходи фінікійців
Їх флотилія була найкращою у світі на той час. Фінікійські кораблі вирізнялися заокругленим корпусом, високою кормою та щоглою з прямокутним вітрилом.

Ось так виглядав фінікійськмй корабель:

Фінікійські моряки склали списки надійних небесних орієнтирів, створили детальні карти узбережжів - тобто мали круту навігацію.

Та головний винахід фінікійців - алфавіт. Вони першими придумали таку систему письма, що один звук відповідає одній літері:

А за наступний винахід - фінікійці й отримали свою назву від греків. Отже, ви не повірите, але це була фарба, а саме бузково-червона та бузково-синя. Цей барвник назвали пур-пур, його добували з равликів, які жили на березі моря.

Греки називали героїв цієї оповіді "фойнікес" - ті, що фарбують бузковим кольором.

Ну і на сам кінець: фінікійці придумали скло.

Воно ще не було прозорим, але з нього можна було робити посуд та намисто.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ті, що винайшли абетку: ким були давні фінікійці та як вони жили

# data[].attributes.attachment_link.description
Є така легенда: один лісоруб опинився у складному становищі: з однієї сторони - горів ліс, з іншої - було море. Вибір - пливти або лишитися на березі й згоріти. Він взяв сокиру, зрубав кедрове дерево, обтесав його і поплив.