# data[].attributes.headline
На які групи можна поділити всі образи твору?

# data[].attributes.subject
На які групи можна поділити всі образи твору?

# data[].attributes.body
На мою думку, всі образи твору можна розділити на дві групи за типом сприйняття: зорові та слухові. Я вважаю, що автор робить акцент саме на цьому. Тут яскраво виражений образ Сонця, а також ми спостерігаємо за співами жайворонка та куванням зозулі.

# data[].attributes.headline
Тема та ідея новели

# data[].attributes.subject
Тема та ідея новели

# data[].attributes.body
Тема “Intermezzo”: роль митця та призначення мистецтва у суспільстві.
Ідея “Intermezzo”: утвердження думки, що людина щаслива лише в гармонії з природою, а митець відіграє важливу роль у суспільстві.

# data[].attributes.headline
Коли герой готовий повернутися до людей?

# data[].attributes.subject
Коли герой готовий повернутися до людей?

# data[].attributes.body
Герой готовий повернутися додому після розмови зі звичайним мужиком.
"Город знову простяг по мене свою залізну руку на зелені ниви. Покірливо дав я себе забрати, і поки залізо тряслось та лящало, я ще раз, востаннє, вбирав у себе спокій рівнини, синю дрімоту далеких просторів. Прощайте, ниви. Котіть собі шум свій на позолочених сонцем хребтах. Може, комусь він здасться, так як мені. І ти, зозуле, з вершечка берези. Ти теж строїла струни моєї душі. Вони ослабли, пошарпані грубими пучками, а тепер натягаються знову. Чуєте? Ось вони бренькнули навіть... Прощайте. Йду поміж люди. Душа готова, струни тугі, наладжені, вона вже грає..."

# data[].attributes.headline
Що герой відкриває для себе нового?

# data[].attributes.subject
Що герой відкриває для себе нового?

# data[].attributes.body
"Я тільки тепер побачив село — нужденну купку солом'яних стріх. Воно ледве помітне. Його обняли й здушили зелені руки, що простяглися під самі хати. Воно заплуталось в ниві, як в павутинні мушка. Що значить для тої сили оті хатки? Нічого. Зіллються над ними зелені хвилі й поглинуть. Що значить для них людина? Нічого. Он вийшла в поле дрібна біленька цятка і потопла у нім. Вона кричить? Співає? І робить рух? Німа безвладність просторів все се ковтнула. І знов нічого. Навіть сліди людини затерті й закриті: поле сховало стежки і дороги. Воно лиш котить та й котить зелені хвилі і хлюпає ними аж в краї неба. Над всім панує тільки ритмічний, стриманий шум, спокійний, певний у собі, як живчик вічності. Як крила тих вітряків, що чорніють над полем: байдужно і безупинно роблять в повітрі круг, немов говорять: так буде вічно... так буде вічно... іn saecula saeculorum... іn saecula saeculorum ... "

# data[].attributes.headline
 Як проходить усамітнення героя? Чи змінюється настрій, за допомогою яких кольорів автор це відтворює?

# data[].attributes.subject
 Як проходить усамітнення героя? Чи змінюється настрій, за допомогою яких кольорів автор це відтворює?

# data[].attributes.body
Мої дні течуть тепер серед степу, серед долини, налитої зеленим хлібом. Безконечні стежки, скриті, інтимні, наче для самих близьких, водять мене по нивах, а ниви котять та й котять зелені хвилі і хлюпають ними аж в краї неба. Я тепер маю окремий світ, він наче перлова скойка: стулились краями дві половини — одна зелена, друга блакитна — й замкнули у собі сонце, немов перлину. А я там ходжу і шукаю спокою. Йду. Невідступно за мною летить хмарка дрібненьких мушок. Можу подумать, що я планета, яка посувається разом із сателітами. Бачу, як синє небо надвоє розтяли чорні дихаючі крила ворони. І від того — синіше небо; чорніші крила. (Розфарбувати слова в мене не вдалося).

# data[].attributes.headline
Опишіть перші хвилини перебування у кімнаті.

# data[].attributes.subject
Опишіть перші хвилини перебування у кімнаті.

# data[].attributes.body
Герой потрапляє до темної кімнати. Він хоче звільнитися від думок про буденність, але вони його не відпускають. Його турбують люди, які "...кричать у мої вуха криком свого життя або своєї смерті, і всі лишають на душі моїй сліди своїх підошов."

# data[].attributes.headline
Що спричинило важку втому героя?

# data[].attributes.subject
Що спричинило важку втому героя?

# data[].attributes.body
"Лишилось ще тільки спакуватись... Се було одно з тих незчисленних "треба", які мене так утомили і не давали спати." Героя втомили нескінченні рутинні речі, які він має виконувати щодня. Можна сказати, на мою думку, що він втомився від життя.

# data[].attributes.headline
Яким він постає перед нами на початку твору?

# data[].attributes.subject
Яким він постає перед нами на початку твору?

# data[].attributes.body
"Мене втомили люди. Мені надокучило бути заїздом, де вічно товчуться оті створіння, кричать, метушаться і смітять. Повідчиняти вікна! Провітрить оселю!.. Нехай увійдуть у хату чистота і спокій".

# data[].attributes.headline
Хто є головним героєм новели?

# data[].attributes.subject
Хто є головним героєм новели?

# data[].attributes.body
Образ людини того часу, яка втомилася від життя й хоче усамітнитися.

# data[].attributes.headline
Назва новели «Intermezzo»

# data[].attributes.subject
Назва новели «Intermezzo»

# data[].attributes.body
У моєму розумінні, чашка чаю найкраще асоціюється з перервою.