# data[].attributes.headline
Серіал для батьків про безпеку дітей в інтернеті

# data[].attributes.subject
Серіал для батьків про безпеку дітей в інтернеті

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Перейматися, як впливає час, проведений в інтернеті на вашу дитину - нормально. Тут можуть цькувати, контент може шкодити, а друзі - виявитися маніпуляторами.

Навчіться пояснювати дітям правила безпечного використання інтернету в цьому серіалі: як безпечно спілкуватися, користуватися ґаджетами, споживати контент. Як в мережі проявляється сексуальне насильство та кібербулінг - цькування онлайн. Дізнайтеся все про соцмережі, месенджери та онлайн-ігри.

Інтернет може бути безпечним місцем для всіх - головне розуміти його загрози та вміти ним протистояти. Ваша дитина все зможе!

Освітній серіал втілено з ініціативи Міністерства цифрової трансформації України, за підтримки швейцарсько-української Програми EGAP, що виконується Фондом Східна Європа.

Безпека в цифровому середовищі

Програма

Серія 0 - Вступ

Чи можуть у дитини виникнути проблеми через інтернет? Що робити та до кого звертатися, якщо це сталося? Чи не легше просто вимкнути мережу, і все? Сучасні діти "народжуються зі смартфоном", а тому важливо навчити їх здоровим стосункам з інтернетом. Як? З'ясуймо впродовж серіалу. А почнемо із загального списку запитань - у цій серії!

Серія 1 - Сімейні правила

Чому діти активно використовують інтернет? Чи шкодить дитячому здоров'ю багато часу перед екраном та як регулювати цей час? Щоб відповісти на ці запитання, потрібно розуміти роль інтернету в житті дітей та розвивати культуру використання ґаджетів у родині. Як? З'ясуймо разом - вмикайте!

Серія 2 - Соцмережі та месенджери

Які соцмережі популярні серед українських дітей? Які можливості та небезпеки існують у цих соцмережах? Розглянемо TikTok, SnapChat, Instagram, Youtube, Viber і Telegram та з'ясуємо, що налаштувати та обговорити разом із дитиною, щоб користуватися цими соцмережами та месенджерами безпечно. Вмикайте!

Запрошені експерти

Марія Єфросініна

Телеведуча, засновниця серії благодійних заходів Charity Weekend, перший в Україні Почесний Посол фонду ООН у галузі народонаселення.

Анастасія Дьякова

Координаторка програм із захисту дітей від насильства Офісу Уповноваженого з прав дитини та засновниця проєкту #Stop_sexтинг

Вам також може сподобатись

# data[].attributes.attachment_link.title
Дія.Освіта - Безпека дітей в інтернеті для батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Як убезпечити дітей від шкідливого контенту, цькування, суїцидальних інтернет-спілок та сексуальної екплуатації в інтернеті

# data[].attributes.headline
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті дітей

# data[].attributes.subject
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті дітей

# data[].attributes.body
Від 13 до 15 років

Для дітей у цьому   віці  Інтернет  стає  частиною   їхнього  життя. Вони знайомляться з новими людьми і проводять  чимало часу в онлайні, шукають   необхідну   інформацію, яка має   відношення до їхньої  шкільної  роботи  або  відповідає  їхнім  інтересам. Завдяки  більш  високому  рівню  грамотності  це  відкриває  багато  можливостей  використання  Інтернету. Іноді батькам важко  дізнатися про те, що  роблять  їхні  діти в онлайні. У цьому  віці  діти  також  йдуть на ризик і випробовують  свої  можливості — технічні   обмеження і заборони можуть не бути ефективним шляхом підвищення   безпеки в онлайні.

13-15-річні діти  можуть  тримати у секреті те, що вони роблять в Інтернеті, особливо якщо батьки раніше не цікавилися, як їхня  дитина   використовує мережу. Тому важливим є відкрите  спілкування і зацікавленість  батьків у тому, що  робить  дитина в Інтернеті.

# data[].attributes.headline
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті дітей

# data[].attributes.subject
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті дітей

# data[].attributes.body
Від 10 до 12 років

Школярі,  можливо, вже  знають, як використовувати  Інтернет у різних  цілях. Батьки можуть   підтримати свою дитину, ознайомившись  із сайтами, якими    користуються   їхні   діти  вдома,   дізнатися про їхнє  хобі, або  інші  інтереси,  пов’язані з мережею. Дорослі  можуть  також   використовувати  Інтернет для планування   певних   подій, які   стосуються   всієї   сім’ї. Це  дає  змогу батькам і дітям   обговорювати   сайти, які є надійними і заслуговують на довіру, а також де можна   знайти  достовірну та якісну   інформацію. Щоб  дізнатися, як перевірити  веб-сайт, скористайтесяпорадами, щомістяться за адресою http://www.demos-internet.ru/services.ssl.description.html.

Діти у віці  від 10 до 12 років  все ще  потребують контролю з боку батьків, а також  мають  дотримуватись правил використання  Інтернету. Однак  деякі  діти  можуть   порушувати правила й уникати   нагляду   батьків, якщо вони вважатимуть, що  їх  занадто  обмежують   або не задовольняють  їхні потреби.

Батьки мають  домовитись  із  дітьми про те, що  їм дозволено робити в Інтернеті, а що -- ні.

Приклади:   відповідальність  відправника   повідомлення, завантаження   файлів  і  авторські права,  встановлення  програм.

Узгодьте з дітьми, яку особисту  інформацію вони можуть  розміщувати в Інтернеті, а також  розкажіть  їм про ризики, пов'язані з розкриттям  такої  інформації.

Діти вже зацікавлені у використанні  чатів  або IRC, тому батьки повинні  розповідати  їм про безпечне спілкування, а також  слідкувати за тим, як їхня  дитина   спілкується в онлайні.

Багато дітей є цікавими і допитливими, тому батьки таким  дітям, особливо мають наголосити на потребі  безпечного й обережного  використання  Інтернету.

Необхідно регулярно оновлювати  засоби   безпеки  комп’ютера.

# data[].attributes.headline
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті їх дітей

# data[].attributes.subject
Поради батькам щодо безпеки в інтернеті їх дітей

# data[].attributes.body
Від 7 до 9 років

Діти   молодшого   шкільного  віку   використовують  Інтернет не лише   вдома, а й у друзів та у школі. Батьки мають  виробити  відповідні правила,  щодо   використання  Інтернету   їхніми  дітьми. Діти  віком  від 7 до 9 років  вже  можуть  розуміти  побачене. Однак,  вони не вміють  користуватися   матеріалом, який  пропонує  Інтернет, зокрема   матеріалом (зображеннями, текстами або звуками), який не відповідає   їхнім   віковим   особливостям. Розповіді про це та пояснення   різних речей, з якими  діти  можуть   зіштовхнутися в Інтернеті,  допоможуть  їм стати відповідальними і спроможними  працювати   самостійно і безпечно в онлайні. Щоб  допомогти  своїм   дітям, батьки можуть  поділитися  власними думками та досвідом, щодо  використання  Інтернету.

Діти у віці  від 7 до 9 років,  ще  потребують  нагляду та контролю з боку батьків  під час використання  Інтернету. Батькам потрібно  виробити правила,  щодо  використання  Інтернету  їхніми  дітьми, а потім  коригувати  їх у міру  дорослішання  дітей.

Вдома  використовувати  Інтернет  варто все ще у присутності  батьків. Це  гарантує, що вони будуть  поруч з дітьми у будь-якій  проблемній  ситуації.

Якщо  комп'ютер  стоїть у загальній  кімнаті, використання  Інтернету  стає  частиною  повсякденного   життя   сім’ї.

Дитина  може  ще не бути спроможною  самостійно  визначити  надійність веб-сайту, тому вона повинна завжди  звертатися за дозволом  батьків, перш ніж  розмістити  особисту   інформацію в Інтернеті.

Чат-кімнати та інші  види   публічного онлайнового спілкування  можуть бути все ще  не підходящими для дитини. Адреса електронної  пошти, використовувана у цьому  віці, має бути спільною   сімейною  адресою   електронної   пошти.

Створення  облікового   запису для дитини з обмеженими  користувацькими правами допомагає  їй  навчитися  використовувати  комп'ютер   самостійно.

Програми  фільтрування  також   можуть  запобігти доступу до непідходящих   сайтів, але батьки все ще  повинні  контролювати дітей  під час користування ними Інтернетом.

# data[].attributes.headline
Поради для батьків, щодо безпечного використання інтернету

# data[].attributes.subject
Поради для батьків, щодо безпечного використання інтернету

# data[].attributes.body
Кількість комп’ютерів, для яких встановлюється з’єднання з мережею Інтернет, зростає кожного дня. Водночас,  як серед корпоративних, так і серед домашніх користувачів дедалі поширенішим  стає  підключення до високошвидкісних  каналів. Це означає, що все більше дітей отримують можливість працювати в Інтернеті, а отже, надзвичайно актуальною стає проблема безпеки наших дітей у Всесвітній мережі. Оскільки від самого початку мережа Інтернет розвивалася  неконтрольовано, тепер  у ній міститься  величезний  обсяг  інформації, серед якої багато небезпечної. У зв’язку з цим, а також тому, що вік, в якому людина починає  працювати з Інтернетом,  стає дедалі молодшим, постає проблема захисту дітей. А хто їм у цьому допоможе, як не їхні батьки?

Безпечне  використання  Інтернету дітьми  різного віку

До 7 років

Гарні  звички у дітей  виробляються  вже  під час перших відвідуваннь  Інтернету. А оскільки діти дошкільного віку намагаються дотримуватись встановлених батьками правил, то це не лише впливає на їх  виховання, а й сприяє розвитку користувацьких  навичок.

Діти  віком до 7 років не завжди  можуть  розуміти  розміщену в Інтернеті  інформацію, зокрема  відрізняти  корисну  інформацію  від  некорисної,  наприклад,   фактичний  вміст  від  реклами. Батьки повинні  допомагати  своїм  дітям  знаходити  підходящий  матеріал.  Діти часто не бачать  різниці  між використанням Інтернету  або  ігор та створенням  малюнків на комп'ютері.

Батькам потрібно  встановити правила використання  комп'ютера  дітьми  віком до 7 років.

Час, проведений за комп'ютером, має бути обмеженим, щоб не шкодити  здоров’ю.

Комп'ютер  має  стояти у кімнаті, якою  користуються  всі члени сім’ї,  наприклад у вітальні. Бажано, щоб  біля  дошкільнят  під час використання  ними Інтернету  знаходився   хтось  із  дорослих.

Доступ дітей  дошкільного  віку до Інтернету повинен бути обмеженим   знайомими сайтами, що  заздалегідь  визначені батьками. Більш   досвідчені   діти  можуть   шукати   знайомі  сайти за допомогою меню «Вибране» у веб-браузері.

Найбезпечнішим   рішенням є створення для дитини персонального операційного   середовища, де доступ до Інтернету  обмежено  лише   визначеними сайтами.

# data[].attributes.headline
Основи  безпеки в Інтернеті для підлітків 13 — 18 років

# data[].attributes.subject
Основи  безпеки в Інтернеті для підлітків 13 — 18 років

# data[].attributes.body
Для підлітків є розповсюдженим той факт, що інколи вони переживають періоди низької самооцінки, шукають підтримки від своїх друзів та менше бажають виправдовувати очікування своїх батьків.  Старші підлітки мають потребу ототожнювати себе з якоюсь групою, та прагуть незалежності,  вони схильні порівнювати цінності своєї сім'ї та своїх товаришів. У старшому підлітковому віці діти є більш зрілими та готові взаємодіяти зі світом на інтелектуальному рівні. Загалом підлітки відкриті новим ідеям, але їм бракує життєвого досвіду для того, щоб оцінювати себе. Важливо, щоб батьки продовжували відігравати активну роль у контролі використання дітьми Internet.

Що роблять в онлайні підлітки

Підлітки завантажують музику, використовують обмін миттєвими повідомленнями(EN),  електронну пошту та грають в онлайнові ігри. Вони активно використовують пошукові сервери для знаходження інформації в Internet. Більшість  підлітків відвідувала чат-кімнати(EN), і багато з них брали участь у дорослих або приватних чатах. Хлопці в цьому віці скоріше за все виходять за межі, шукаючи грубий гумор, насильство, азартні ігри та відверті сайти для дорослих. Дівчата, скоріш за все, схильні до розмов в онлайні й більш піддані сексуальним домаганням.

Підказки з безпеки

Ось кілька підказок з безпеки, які вам слід взяти до уваги:

Створіть список Правил користування  Internet  вдома  за участю ваших дітей. Туди ви маєте включити типии  сайтів  з необмеженим доступом, години  користування  Internet  та рекомендації  зі спілкування з іншими в онлайні,  включаючи чат-кімнати.

Тримайте комп'ютери з Internet-з'єднанням у відкритій зоні, поза межами кімнати вашої дитини.

Поговоріть зі своїми дітьми про їхніх онлайнових друзів та те, чим вони займаються так, як ви б говорили про будь-яких інших друзів або заняття. Це включає розмови з вашими дітьми про список миттєвих  повідомлень і про те,  щоб вони не спілкувалися  з  незнайомцями.

Вивчіть інструменти для фільтрування  Internet (такі як Батьківський контроль в WindowsVista)  як один із додаткових — але не замінюючих — методів батьківського контролю.

Знайте, які  чат-кімнати  та дошки повідомлень вони відвідують та з ким розмовляють.

Рекомендуйте їм використовувати  контрольовані  чат-кімнати, та наполягайте на тому, щоб вони залишалися в публічних зонах чат-кімнат.

Наполягайте на тому, щоб  ваші діти ніколи не погоджувалися зустрічатися зі своїм онлайновим другом.

Навчіть   своїх   дітей  ніколи  не давати про себе інформацію по електронній  пошті,  в чат-кімнатах,  дошках  оголошень, реєстраційних  формах і персональних  профілях, а також при участі в онлайнових конкурсах.

Навчіть  своїх  дітей  не завантажувати  програми,  музику  або файли  без  вашого  дозволу.  Спільний  доступ до файлів, отримання  текстів  та картинок  з  Інтернету може порушувати  закони  про авторські  права.

Попросіть  свою дитину  розповідати вам про те, що або хто в онлайні  примушує  її  почувати себе незручно або  хто лякає. Будьте спокійними та нагадайте своїм  дітям, що у них не виникне проблем, якщо вони про щось  вам  повідомлять. (Важливо,  щоб ваша дитина не думала, що її позбавлять привілеї  користуватися  комп'ютером). Прочитайте більше про те, як діяти з онлайновими  хижаками та кібер-хуліганами.

Поговоріть  із  своїми  дітьми про онлайнову порнографію та направте  їх на позитивні  сайти про здоров'я та сексуальність.

Допоможіть  дітям  захиститися  від спаму (EN). Попросіть їх не надавати  своєї адреси електронної  пошти, не відповідати  на  "сміттєву"  пошту та використовувати  фільтри  електронної  пошти.

Дізнайтесь, які  сайти  відвідують  ваші діти. Перевірте,  щоб вони не відвідували сайти з агресивним  змістом,  або  самі не розміщали  персональну  інформацію та фотографії.

Навчіть  своїх  дітей  відповідальному та етичному  поводженню в онлайні. Вони не повинні  використовувати  Internet  для  розповсюдження  пліток, хуліганити  або  загрожувати  іншим.

Переконайтеся, що ваші діти-підлітки консультуються з вами, перш ніж проводити в онлайні якісь фінансові операції, включаючи замовлення, купівлю або продаж.

Обговоріть онлайнові азартні ігри та їхні потенційні ризики зі своїми дітьми-підлітками. Нагадайте їм, що  їхні  азартні  розваги в онлайні є незаконними.

# data[].attributes.headline
 ЯК ПОВОДИТИ СЕБЕ БА

# data[].attributes.body
ЯК ПОВОДИТИ СЕБЕ БАТЬКАМ: 7 ПОРАД

1. Поставте дитині нейтральне питання – мовляв, чув/-а, що зараз популярна якась гра "Синій кит". І послухайте, що дитина вам розповість. Якщо він нічого про неї не знає – добре (тут головне не вдаватися в подробиці, щоб не розбудити в ньому цікавість). Якщо знає, уважно слухайте розповідь. Якщо в ньому повно подробиць і деталей, про які не пишуть в мережі, то є ризик, що ваша дитина вже в грі. Також має насторожити, якщо син чи дочка розказують про подружку, що бере участь в грі – цілком ймовірно, що він грає сам.

2. Немає сенсу говорити, що такі ігри небезпечні – на підлітків це вже не діє. Набагато ефективніше сказати, що ними маніпулюють. Для них буде одкровенням, що людина, що загрожує їхнім рідним, швидше за все, хвора і живе в іншому місті або навіть країні. І її завдання – не вбити батьків, а змусити дитину виконати її волю. Дітей таке насторожує! Розкажіть їм, що на маніпуляції "ведуться" всі – скільки дорослих несуть всі свої заощадження шахраям, що телефонують їм серед ночі і кажуть, що їхні близькі потрапили в біду! Покажіть дитині, що всі вразливі – для неї дуже важливо почути це від авторитетного дорослого.

3. Завдання вашої розмови – навчити підлітка мислити критично і питати себе про мету того чи іншого вчинку "Для чого...?", обмірковувати все, що з ним відбувається.

4. Багато батьків в паніці вирішують встановити тотальний контроль над дитиною – забрати телефон, закрити вдома і т.д. У цьому теж немає сенсу – в XXI столітті підліток, якщо захоче, завжди знайде гаджет і доступ в мережу. Чим більше його обмежувати – тим більше способів обійти заборони буде знаходитися. Ваше завдання – не контролювати, а дати підтримку, щоб дитина прийшла до вас з проблемою, а не приховувала її до останнього.

5. Зараз як ніколи важливий емоційний зв'язок з дитиною. Більше обіймайте її, розповідайте, що в її віці теж помилялися, встрявали в якісь небезпеки, і вам допоміг хтось із дорослих. Дитині важливо розуміти, що навіть його "ідеальні" батьки теж оступалися, і це нормально, так само як і нормально просити допомоги у інших. Якщо розумієте, що зараз дитина вас не сприймає, попросіть її говорити з тим з дорослих, кому він довіряє – шкільним психологом, родичем і т. д.

6. Навіть якщо ви впевнені, що у вашій родині все добре, зайва пильність не завадить. Подібні ігри – той випадок, коли вторгнення в приватне життя сина чи дочки виправдані. Переглядайте їх телефони та сторінки в соцмережах – але тільки так, щоб він не дізнався про це!

7. Якщо розумієте, що дитина таки в грі, Боже вас збав її лаяти. Проявіть інші емоції – заплачте, покажіть, як сильно ви засмучені і як за неї хвилюєтеся. Обов'язково підключайте тата – в такій ситуації чоловіче слово сильніше "маминого". У розмові з дочкою батькові треба знайти, за що її похвалити, а з хлопчиками краще говорити в дусі "Давай поговоримо як чоловік з чоловіком, що ми (саме ми!) можемо зробити в цій ситуації". Якщо тата немає, попросіть поговорити того, кому дитина довіряє – дядька, чоловіка сестри і т.д.

Зазначимо, що найважливішими для кожної дитини є увага батьків і їхня турбота. Необхідно якнайчастіше проговорювати з дитиною її проблеми і ділитися думками.

# data[].attributes.headline
У разі екстренної необхідності чи консультації Ви можете звернутися до Урядової консультаційної лінії з питань безпеки дітей в інтернеті за номером 1545

# data[].attributes.subject
У разі екстренної необхідності чи консультації Ви можете звернутися до Урядової консультаційної лінії з питань безпеки дітей в інтернеті за номером 1545

# data[].attributes.body
Номер телефону практичного психолога школи: 0955870482 (Марина Вадимівна)

# data[].attributes.headline
Чи є у дітей інтернет-залежність?

# data[].attributes.subject
Чи є у дітей інтернет-залежність?

# data[].attributes.body
Ми пропонуємо Вам пройти тест для виявлення інтернет-залежності.

Позначте твердження, які Вам підходять:

1. гарне самопочуття або ейфорія за комп’ютером;

2. неможливість зупинитися;

3. збільшення кількості часу, проведеного за комп’ютером;

4. нехтування сім’єю і друзями;

5. відчуття порожнечі, депресії, роздратування не за комп’ютером;

6. брехня вчителям або членам сім’ї про свою діяльність;

7. проблеми з роботою або навчанням;

8. сухість в очах;

9. головні болі за типом мігрені;

10. болі в спині;

11. нерегулярне харчування, пропуск прийомів їжі;

12. нехтування особистою гігієною;

13. розлади сну, зміна режиму сну.

0-3 – Ви мудрий користувач інтернету. Можете подорожувати по мережі скільки завгодно довго, тому що вмієте контролювати себе.

4-7 – У вас є деякі проблеми, пов’язані з надмірним захопленням інтернетом. Якщо ви не зверніть на них уваги зараз – надалі вони можуть заповнити все ваше життя.

8-13 – Використання інтернету викликає значні проблеми у вашому житті. Вам потрібна термінова допомога психолога.

# data[].attributes.headline
Поради психолога

# data[].attributes.subject
Поради психолога

# data[].attributes.body
Як уникнути Інтернет-залежності

Захопіться чимось. Відвідуйте різні групи і клуби, займайтеся спортом, музикою, танцями, співом і т.д. Займіться разом з другом фізичними вправами. Поспіть замість того, щоб сидіти в Інтернеті. Подивіться фільм, сходіть на концерт, почитайте книжку. Знайдіть якесь цікаве заняття, яке стане для вас альтернативою Інтернету.

Поповніть запас ваших знань. Почитайте енциклопедію замість перегляду Вікіпедії. Таким чином ви не тільки відволічетеся від Інтернету, а й займетеся самоосвітою.

Допоможіть на кухні. Ваша сім'я буде вдячна вам за приготовану вечерю.

Погуляйте з друзями. Заплануйте похід у торговий центр або на каток, пограйте в боулінг. Уникайте відвідування тих місць, де є доступ до Мережі, наприклад Інтернет-кафе — ви можете піддатися спокусі зазирнути туди на декілька хвилин і проведете там увесь день.

Заплануйте сімейний вечір. Замість перегляду телевізора, повечеряйте всі разом, а потім знайдіть спільну розвагу, наприклад, пограйте в настільну гру.

Встановіть ліміт часу роботи вашого комп'ютера. Визначте, скільки разів на тиждень вам необхідно виходити в Інтернет. Вимикайте комп'ютер, якщо у вас немає необхідності в ньому.

Телефонуйте і зустрічайтеся з друзями замість того, щоб тримати з ними зв'язок через Інтернет.

Використовуйте таймер. Перш ніж сісти за комп'ютер, встановіть на таймері 30 хвилин.

Не їжте, сидячи за комп'ютером

# data[].attributes.headline
Ознаки інтернет-залежності

# data[].attributes.subject
Ознаки інтернет-залежності

# data[].attributes.body
Людина вважається Інтернет-залежною у разі п’яти чи більше позитивних відповідей на ці запитання.

Кімберлі Янг називає чотири ознаки Інтернет-залежності:

нав'язливе бажання перевірити e-mail;

постійне очікування наступного виходу в Інтернет;

скарги оточуючих на те, що людина проводить занадто багато часу в Інтернеті;

скарги навколишніх на те, що людина витрачає занадто багато грошей на Інтернет.

За І.Голдбергом, Інтернет-залежність можна констатувати при наявності трьох пунктів з наступних:

кількість часу, яку потрібно провести в Інтернеті, щоб досягти задоволення (іноді почуття задоволення від спілкування в Мережі межує з ейфорією), помітно зростає;

Якщо людина не збільшує тривалість перебування в Інтернеті, то ефект помітно знижується;

користувач робить спроби відмовитися від Інтернету чи хоча б проводити у ньому менше часу;

припинення чи скорочення часу, проведеного в Інтернеті, призводить до поганого самопочуття користувача.

Доктор М. Орзак виділяє не тільки психологічні, а й фізичні симптоми Інтернет-залежності, до яких відносить:

ураження нервових стовбурів руки, пов'язане з тривалим перенапруженням м'язів;

оніміння пальців руки, що тримає “мишку”;

сухість та різі в очах;

головні болі за типом мігрені;

болі у спині;

нерегулярне харчування, пропускання прийомів їжі;

нехтування особистою гігієною;

розлади сну, зміна режиму сну.

# data[].attributes.headline
Як зрозуміти сучасних підлітків

# data[].attributes.subject
Як зрозуміти сучасних підлітків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чим цікавиться покоління Z? До чого прагне в житті та які суперсили має порівняно зі старшим поколінням? Як підлітки нової генерації ставляться до любові та сексу? А що їх доводить до сказу? Якою має бути реакція дорослих на експерименти підлітка зі стилем та які фрази вам слід забути назавжди, якщо хочете бути в колі довіри молоді? Що варто знати про мережу TikTok, яку обожнюють ваші діти й учні? Які небезпечні розваги обирають і що з цим робити? Все найцікавіше зібрали в мінігайді.
Що доводить до сказу покоління 20-річних і яке в них ставлення до любові та сексу

Цікаво, чи збігаються ваші базові цінності з інтересами та цінностями сучасної молоді? Перевірте просто зараз. Ми розповімо, кого готова наслідувати українська молодь, що її найбільше дратує та доводить до сказу. А ще поділимось, чому ніхто з 20-річних не мріє про весілля та шлюб, а дітей збираються заводити тільки після 30 років.

Підліток повертається додому з волоссям, пофарбованим у зелений, каже, що збирається зробити пірсинг на обличчі або тату. Що робити батькам? Заламувати руки в розпачі, уявляти страшні наслідки та ставити дитині заборонні ультиматуми - не найкращі стратегії, бо жодна не спрацює. Психолог розбирає чотири типові ситуації, з якими стикаються підлітки та їхні батьки в питаннях зовнішності дитини.

TikTok - китайська соціальна мережа, якою користується вже понад мільярд людей в усьому світі. Саме її, а не Facebook чи Instagram, найчастіше обирає покоління сучасних школярів. Навіть той, хто не зареєстрований у TikTok, хоч раз чув про народжені там челенджі або бачив короткі вірусні відео тривалістю від 15 до 60 секунд, які вийшли за межі соцмережі. Але тут можна знайти й чимало корисного - наприклад, освітні ініціативи. Про приховані можливості TikTok розповідають вчителька, експертка із соцмереж і шкільний психолог.

Взимку на українському телебаченні стартував серіал, який струсонув українське суспільство та який обожнює сучасна молодь: "Перші ластівки. Zалежні". Розбираємось, чи справді підлітки не мислять життя без сексу, чому настільки залежні від соцмереж, навіщо демонструють надмірну сексуальність у режимі онлайн або на вечірках-вписках і чи просто нині тінейджерам придбати наркотики.

Помічаєте, як ваша донька-підліток купує речі певного кольору, носить на руці різнокольорові резинки і складає списки трендових аксесуарів? Що ж, імовірно, вона приєдналася до однієї з популярних субкультур і тепер визначає себе як VSCO girl, e-girl чи може soft-girl. Ми пояснюємо три найпопулярніші підліткові тренди: після цього матеріалу ви знатимете з десяток нових слів, зможете за одягом розрізняти дівчат різних субкультур та зрозумієте цінності сучасних тінейджерок.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олена Юрченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Коротка інструкція до покоління Z: як підібрати ключик до дітей нової генерації - освітній блог | "Освіторія"

# data[].attributes.attachment_link.description
Чим цікавиться покоління Z? До чого прагне в житті та які суперсили має порівняно зі старшим поколінням? Як підлітки нової генерації ставляться до любові та сексу? А що їх доводить до сказу? Якою має бути реакція дорослих на експерименти підлітка зі стилем та які фрази вам слід забути назавжди, якщо хочете бути в колі довіри молоді?

# data[].attributes.headline
Як зрозуміти підлітка і як батькам зберегти зв'язок з дитиною

# data[].attributes.subject
Як зрозуміти підлітка і як батькам зберегти зв'язок з дитиною

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Психологиня Анна Покровська дала кілька порад батькам, як вижити у світі підлітків, для liga.life. Батьки часто скаржаться, що підлітковий вік їхніх дітей дається родині нелегко. Сварки, образи, іноді діти навіть втікають з дому. Головне питання для дорослих - як зрозуміти дитину та не втратити зв'язок із нею у цей час?
На межі зриву

Через власну доньку я не хочу повертатися додому з роботи. У неї постійні перепади настрою - то кричить, то у кімнаті закривається. Сказати нічого не можна - ображається. Вже не знаю, як до неї підступитися", - скаржиться Дмитро, батько 13-річної Каті.

За його словами, підлітковий вік доньки перевернув життя у родині догори дриґом. Вдома постійні сварки, крик. Дружина ще більш-менш тримає контакт, але з батьком дівчинка категорично відмовляється спілкуватися спокійно.

Донька стала погано вчитися, отримує низькі оцінки, а кілька разів навіть прогуляла уроки.

"Не знаю, у який момент все пішло не так. У нас завжди була дружня родина, але зараз донька ніби віддаляється. А іноді нам з дружиною здається, що вона нас за щось ненавидить!, - зітхає чоловік.

Йому важко це сказати вголос, та, зізнається, кілька разів під час сварки ледь не вдарив доньку. Але вчасно схаменувся. Нині у відчаї, бо не знає, як повернути авторитет і любов дитини. А головне - як порозумітися з власною донькою.

"Я боюся за неї, оскільки не знаю, що відбувається у її житті, з ким вона спілкується. Боюся, щоб вона не потрапила до поганої компанії. Але вона мене не слухає, не розмовляє, робить усе по-своєму. Ні спокійні розмови, ні покарання на неї не діють", - зітхає Дмитро.

Чому батьки втрачають авторитет

ПсихологиняАнна Покровська стверджує, що часто батьківський авторитет "просідає", коли діти стають підлітками.

Дорослі не розуміють, чому дитина, яка ще зовсім нещодавно ходила за ручку та весело сміялася, починає проявляти пасивну агресію до батьків.

"Може здаватися, що підлітки не чують батьків. Це неправда. Вони чують. Інша справа, що батьки кажуть не те, що каже спільнота підлітків. А підлітку треба проростати й закріплюватися в іншому світі", - каже психологиня.

За її словами, підлітковий вік - це показати себе світу. Щоб не батьки дали їм оцінку, а однолітки, оскільки тепер їхня особистість направлена на те, щоб знайти своє місце у соціумі серед однолітків. Тому дуже необхідний місток між батьками та дитиною. Щоб батьки чесно розповідали про своє підліткове життя.

На підлітків не діє, коли їм кажуть: "Ми дорослі, ми твої батьки, ми завжди праві". Підлітки спостерігають і бачать всі наші неідеальності й шорсткість життя. Коли ви кажете дитині, що їй треба читати, а самі за тиждень жодної книги у руки не взяли й залипали у телефон - вони зчитують це, пояснює психологиня.

"Підлітки терпіти не можуть подвійних стандартів", - наголошує Покровська.

Читай також Як вивчати з дитиною літературу, якщо вона не хоче читати
Експертка пояснює: підлітки часто можуть казати батькам болючі речі. Наприклад, якщо підліток весь час чує, що треба добре вчитися, щоб потім знайти хорошу роботу, може у відповідь крикнути: "Так ти ж свою роботу ненавидиш! Ти ходиш туди щодня через силу і керівника терпіти не можеш!".

"Підлітки - гарний лакмус для особистісного зростання дорослих. Бо вони дуже чітко вказують, над якими проблемними зонами нам треба працювати", - каже психологиня.

Каже, коли спілкується з підлітками на прийомі, бачить, що їхній запит кардинально відрізняється від запиту батьків.

Наприклад, підліток ніколи не скаже: "Допоможіть мені. Я так погано вчусь, грубіяню батькам, зробіть зі мною що-небудь!". Його запит: "Батьків цікавить лише навчання, протягом тижня від мене вимагають звітуватися про ті чи інші речі, постійний контроль".

"Підлітки просто дуже хочуть, щоб у них побачили людину", - пояснює Покровська.

Як порозумітися з підлітком
Психологиня пояснює, що порозумітися з підлітком не складно, треба лише цікавитися тим, чим цікавиться ваша дитина, проявляти інтерес до того, що їй цікаво.
Наприклад, якщо дитина цікавиться якоюсь музичною групою, яка здається зовсім незрозумілою, треба пересилити себе і познайомитися з творчістю, подивитися кліпи, розпитати дитину, чому їй це подобається.

"Достукатися до підлітка можна тільки через зону його нинішнього життєвого інтересу", - радить Покровська.

А ще врахуйте, що з початком пубертату (11-12 років і до 14 років), у всіх підлітків дуже низький рівень навчальної мотивації. У цей момент вони хочуть вивчити своє тіло, зрозуміти, що відбувається (бо скачуть гормони і змінюється настрій), чому їх всі бісять і що могло б заспокоїти.

"У більшості випадків вони поступово зі всіма цими завданнями справляються. Дорослі мають зрозуміти, що у підлітків багато задач, щоб вижити у підлітковому середовищі. У дитини можуть з'являтися інші цінності, які можуть навіть йти у розріз з сімейними", - зазначає психологиня.

Як приклад, наводить випадок зі своєї практики, коли двоє батьків-професорів привели на консультацію доньку, яка мріяла стати майстром тату.

"Батьки рвали на собі волосся від нерозуміння. Я поспілкувалася з дівчинкою, запитала, які вона вивчала напрямки татуювання, чому саме ці тату. Коли ми заглиблювалися у те, що дитині цікаво, вона заспокоїлася і почала всім із захопленням ділитися. Це і є точка контакту і ближення", - каже Покровська.

Додає, що ми нічого не знаємо про підліткову культуру. А у підлітків мало досвіду, коли дорослі цікавляться їхніми справами.

"Часом здається, що підліток нічого не хоче, нічим не цікавиться. Але коли починаєш спілкуватися і розкривати особистість, дізнаєшся, що дитина веде свій блог, має багато підписників, перемогла у якомусь конкурсі письменників, мріє свою книгу видати абощо. І для мене у цьому парадокс, що батьки не знають, чим живуть їхні діти", - додає психологиня.

Читайте також Ребенок не читает: "Не будут они читать, и заставлять их бессмысленно"
Важливі кордони

Покровська вважає, що ми перше в історії людства покоління, у якого дуже великий розрив між поколіннями.

Підлітки можуть знати про життя навіть більше, ніж дорослі, оскільки воно складене із технологій. Якщо раніше старше покоління вчило дітей, як розвиватися, яку професію обрати, як будувати кар'єру, то тепер заробляти гроші можуть навіть підлітки - лише розкрутивши блог у соцмережах.

"Від цього у старшого покоління "вибух мозку". Але дорослі все ж мають допомагати дорослішати дітям. У підлітків слабкий причинно-наслідковий зв'язок. Вони сильно залежні від свого підліткового оточення й через це часто не мають критичного мислення, рефлексії", - каже Покровська.

Експертка радить: замість того, аби щось забороняти підлітку, поясніть, чому ви турбуєтеся. Наприклад, розкажіть власну схожу історію, покажіть, як самі через це пройшли і що могло трапитися чи таки трапилося.

"Дитина має бачити, що ви звичайна людина, з почуттями, сумнівами, яка вирішила або не вирішила таку ж ситуацію. Перш ніж встановлювати контроль, треба пояснити дитині причини своїх хвилювань", - зазначає психологиня.

Пам'ятаєте, що карати дитину, забираючи у неї телефон й забороняючи доступ до інтернету, є серйозним важілем на поведінку підлітка.

Забрати телефон - це заблокувати можливість спілкування з однолітками і своїм соціумом. Але недовготривалий. Тому слід встановлювати чіткі правила.

"Дитина має чітко розуміти, що влада у батьків і треба діяти за їхніми правилами. Я багато спілкувалася з підлітками та часто питала, чи є вчителі, які їм подобаються. І завжди були ті, які викликають повагу та цікавість підлітків. Зазвичай це людина, яка ніколи не кричить, спілкується на рівних, але не по-панібратськи. Підлітки обожнюють людей, які тримають дистанцію. Для них це важливо. Вони розуміють, що дорослі - це дорослі", - каже Покровська.

Турбота, розуміння і власні інтереси

Покровська закликає цікавитися цінностями підлітками і мати спільні теми, які будуть не про школу. Каже, будь-який підліток знає, що саме він зробив погано, де прогалини у навчанні, що він середнячок у класі тощо. Тому не треба їм це ще вдома доносити, це тільки ще більше дитину віддаляє.

"Є формула - чим далі від нас дитина, тим ближче вона до когось чи чогось, чого ми не знаємо", - додає психологиня.

Якщо дитина прийшла додому роздратована, свариться або просить від неї відчепитися, зрозумійте, що злиться вона не на рідних, а принесла додому якийсь біль. Можливо, хтось образив у школі, або посміявся. І тільки з батьками можна проявити справжні почуття.

Вона радить у такому випадку нічого не питати про оцінки чи школу, а просто проявити турботу: запропонувати чаю і проговорити емоції.

"Бо батьки - це турботлива, розуміюча фігура. Треба показати, що я поряд і ти зі мною можеш бути різним. У мені стільки любові до тебе, що прийму тебе різним. Це найголовніше. Не робіть розбір польотів. Часто скандали з підлітком трапляються тоді, коли дорослі не можуть знайти контакт. І часто підліткові емоції нас самих роблять підлітками", - підсумовує Покровська.

Найголовніше, що можуть зробити дорослі, щоб вижити у світі підлітків - завести власне хобі. Показати, що вони теж чимось цікавляться і люблять життя, що у них висока самооцінка. І головне - шукати не розбіжності зі своєю дитиною, а те, у чому ви схожі.
Приєднуйтесь до нашої сторінки і групи у Фейсбуці, спільнот у Viber та Telegram

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зрозуміти підлітка і як батькам зберегти зв'язок з дитиною

# data[].attributes.attachment_link.description
Психологиня Анна Покровська дала кілька порад батькам, як вижити у світі підлітків, для liga.life. Батьки часто скаржаться, що підлітковий вік їхніх дітей дається родині нелегко. Сварки, образи, іноді діти навіть втікають з дому. Головне питання для дорослих - як зрозуміти дитину та не втратити зв'язок із нею у цей час?

# data[].attributes.headline
Звернення до підлітків, які не хочуть вчитися

# data[].attributes.subject
Звернення до підлітків, які не хочуть вчитися

# data[].attributes.attachment_link.description
Психологічна служба системи освіти Тростянецького району has 6,973 members. ГРУПУ СТВОРЕНО 01.10.2018 З МЕТОЮ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ МЕТОДИЧНОГО СУПРОВОДУ ДІЯЛЬНОСТІ ПРАКТИЧНИХ ПСИХОЛОГІВ ТА СОЦІАЛЬНИХ...

# data[].attributes.headline
Поради для безпеки підлітків у інтернеті

# data[].attributes.subject
Поради для безпеки підлітків у інтернеті

# data[].attributes.headline
Інтернет-залежність  та підлятки

# data[].attributes.subject
Інтернет-залежність  та підлятки

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Повчити уроки, поспілкуватися з друзями, почитати щось цікавеньке, погратися, щось спитати - звичайні справи будь-якого школяра. Смартфон. В наш час він все частіше виступає засобом для здійснення всіх цих повсякденних дій.

Так, звісно, в час цифрових технологій безглуздо ігнорувати можливості, які відкриваються з їх розвитком. Миттєвий доступ до будь-якої інформації, віртуальна комунікація, купа різних функцій в одному пристрої - все це зручно! Але, є певні "але"...

Факти щодо використання цифрових технологій у повсякденні

Американський дослідницький центр Pew оприлюднив статистику: середньостатистична дитина проводить більше часу в електронних медіа, ніж у школі, а чверть підлітків знаходиться онлайн практично цілодобово.

За результатами дослідження CHILD WISE, у цивілізованих країнах спостерігається така тенденція: діти віком від 5 до 16 років проводять перед екраном у середньому 6,5 год/день. Це у 2,5 рази більше у порівнянні з 1995 роком.

Цифрові медіа все щільніше входять у повсякденне життя, в результаті чого віртуальність і реальність взаємно проникають одна в одну. Але до яких наслідків це може призвести?

Результати дослідження ESPAD в Україні

Візьмемо для прикладу опитування ESPAD, проведене міжнародною організацією UNISEF у 2015 році. Воно стосувалося поширення та загальних тенденцій тютюнопаління, алкоголю та інтернет-залежності серед підлітків України. Для яких переважно цілей використовують інтернет українські школярі? Результати дослідження наведені на графіку:
Частка респондентів, які використовують інтернет щоденно та основна їх діяльність у віртуальному середовищі
Отже, найбільше часу українські підлітки проводять у соціальних мережах. Але це, скоріше, загальнонаціональна тенденція. Як зазначають офіційні ЗМІ, Україна входить у п'ятірку країн, інтернет-користувачі яких активніше відвідують соціальні мережі (81%). При цьому в таких країнах, як Великобританія, США, Німеччина, не дивлячись на більшу загальну кількість інтернет-користувачів, число відвідувачів соціальних мереж значно нижче.

Окрім того, понад 25% підлітків знаходяться у мережі понад 6 годин на добу!
Частка респондентів, які користуються інтернетом в середньому понад 6 год/доб протягом останнього місяця, їх основна діяльність у віртуальному середовищі
Чи має тривале перебування у віртуальному середовищі наслідки? За результатами того ж дослідження ESPAD, 81% респондентів мають помірну інтернет-залежність, а 10,6% - сильну. Лише 8,4% респондентів не відчувають потреби в постійному користуванні всесвітньою мережею.

Інтернет-залежність: симптоми та наслідки

Все частіше вчені з усього світу з цього приводу б'ють на сполох, бо стикаються зі зворотною стороною вільного доступу до інформації - інтернет-залежністю.

Симптоми хвороби були описані американським психіатром Айвеном Голдбергом, а сам термін problematic Internet use (PIU) запропонований ще у 1995 році.

З 2008 року на міжнародному рівні було визнано інтернет-залежність реальною хворобою, головними проявами якої є:

постійне бажання бути онлайн;

роздратованість при відсутності доступу до мережі;

відсутність бажання відволікатися від віртуального простору;

максимальне фіксування подій життя у віртуальній реальності (світлини, переміщення, думки тощо)

порушення уваги;

відмова від їжі або нерегулярне харчування;

відмова від "живого" спілкування;

конфлікти з оточуючими, які не розділяють надмірне захоплення інтернетом тощо.

На сьогодні проблема залежності від віртуального світу набирає все більших масштабів і підіймається повсюдно.

The New York Times оприлюднив інформацію, що МРТ головного мозку інтернет-залежної людини, схоже на МРТ наркомана. Діти та підлітки більше схильні до цієї хвороби, аніж дорослі.

Дослідження, проведені спеціалістами Масачусетського інституту свідчать про те, що діти та підлітки, які регулярно використовують соціальні мережі понад 3 години на добу, схильні до депресії та самогубств на 27% більше за своїх однолітків. Причому депресивний стан в такому випадку у 5 разів важчій, ніж депресії іншого походження.

Вперше всерйоз проблему інтернет-залежності підняли у Південній Кореї. За даними Тhe Korea Times від інтернет-залежності в цій країні страждає понад 2 млн дорослих та 26% підлітків. Тому саме тут з'явилася перша в світі лікарня для геймерів. А інтернет-залежність є для цієї країни серйозною соціальною проблемою.

У 2013 році у Мілані питання проблем цифрової залежності вперше обговорювалось на найвищому рівні на І Міжнародному конгресі з боротьби з інтернет-наркоманією. Результатами чого стало привернення уваги, сумісний пошук попередження та шляхів вирішення цієї проблеми.

Наразі окремі лікарні для інтернет-залежних пацієнтів є не тільки у Південній Кореї, але і у Китаї, США, Японії, Алжирі, Росії та інших країнах. А в США діють центри на кшталт CMHC чи Netaddictio, в яких надаються кваліфіковані консультації людям, що страждають хворобою цифрового суспільства.

Зважаючи на зростання масштабів проблеми, все гостріше постає питання щодо впровадження цифрового виховання. Головна ідея якого полягає в тому, щоб не тільки контролювати час перебування у віртуальному середовищі, а й забезпечувати пріоритетний доступ до корисних інтернет-ресурсів для підлітка.

Тенденції цифрового виховання у різних країнах

Вперше питання щодо необхідності цифрового виховання порушили у Америці, і нині США задає тон у цих питаннях. Але в окремих країнах загальні тенденції цифрового виховання відрізняються:

Ассоціацією педіатрів США рекомендоване чітке обмеження використання девайсів лише для дошкільнят, а для підлітків радять тільки вимикання електронних засобів комунікації не пізніше, аніж за годину до сну.

В Австралії та Канаді для дітей віком до 4-5 років рекомендоване перебування перед екраном до 1 години на добу.

Міністерство охорони здоров'я Німеччини радить для дошкільнят обмежити час знаходження перед екраном до 30 хвилин, а для підлітків і навіть дорослих до 2 годин.

У Тайвані з цього приводу діє закон, згідно з яким батьки можуть отримати штраф 2 150 дол. за безконтрольний доступ дітей до цифрових медіа.

Але не обмеженням єдиним! Громадські організації, що займаються питаннями цифрового виховання, стають все більш популярними. Так, Common Sense Media (США) та Parent Zone (Великобританія) проводять власні наукові дослідження щодо впливу цифрових медіа на психіку людини, а також пропонують конкретні практичні прийоми, як облаштовувати дитячий час, проведений в інтернеті в умовах сучасного цифрового світу.

В Україні на сьогодні поки що урегулювання часу взаємодії дітей і підлітків з цифровими медіа на законодавчому рівні немає. Українські лікарі радять додержуватися тих же норм, що і у європейських країнах.

Авторитетний в Україні педіатр Є. О. Комаровський на своїй сторінці у ФБ на питання, який вплив мають на дітей планшети, зазначив: "Універсального впливу немає. Адже одних гаджети навчають, інших туплять, а когось ізолюють від реальності. Важливо, щоб дорослі вчасно вловили грань, за якою дитина втрачає різницю між реальною і віртуальною дійсністю".

Головна задача дорослих полягає в тому, щоб бути небайдужими до дітей та підлітків, вміти грамотно попередити ризики і небезпеки цифрового середовища. Чи потрібно обмежувати час перебування? Мабуть, у сучасному цифровому середовищі зробити це важко, а от приділення більше уваги якісному наповненню дитячого часу перед екранами буде значно ефективнішим за формальне його обмеження. Але й медичні рекомендації спеціалістів також варто враховувати!

# data[].attributes.attachment_link.title
Інтернет-залежність чи саморозвиток: технології в умовах цифрового світу

# data[].attributes.attachment_link.description
Повчити уроки, поспілкуватися з друзями, почитати щось цікавеньке, погратися, щось спитати - звичайні справи будь-якого школяра. Смартфон. В наш час він все частіше виступає засобом для здійснення всіх цих повсякденних дій. Так, звісно, в час цифрових технологій безглуздо ігнорувати можливості, які відкриваються з їх розвитком.

# data[].attributes.headline
Повчальна притча про повагу для батьків

# data[].attributes.subject
Повчальна притча про повагу для батьків

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Відбулася ця історія близько століття тому. В одному селищі на околиці жила сім'я: батько, мати, син і старий дідусь. Жили вони бідно, ледь зводячи кінці з кінцями, хоч і працювали день і ніч.

Життя у них було непросте. Ускладнював її старий і немічний дід, від якого були тільки збитки: то тарілку розіб'є, то молоко розіллє. А одного разу хотів рогачем витягнути з печі горщик з картоплею, та тільки все розсипав. А коли спробував зібрати, половину розчавив. До того ж дід був майже глухий і сліпий, а руки його постійно зводило судомою.

І лаяли його всією сім'єю на чому світ стоїть. Після випадку з картоплею глава сімейства глибоко задумався над тим, що ж робити з недолугих старим. Порадилися вони з дружиною, якій теж набридло прати і прибирати за дідом, і вирішили звезти того в ліс.

І ось взяв чоловік сани, посадив на них старого, покликав з собою сина, і пішли вони в ліс. Довго довелося їм блукати по глибоких заметів: мужику хотілося завести батька подалі, щоб ніхто не дізнався, куди той подівся.

Зайшли вони глибоко в ліс, і залишив мужик старого сидіти на санках, а сам взяв сина і пішов додому. Вже майже біля будинку син смикнув батька за рукав і сказав:
- Даремно ти, тато, санки в лісі залишив.
Мужик здивувався тому, що син турбується не про дідуся, а про старі санки. Він спитав:

- Навіщо вони тобі знадобилися? Ти вже великий, щоб з гірки кататися!
- Як навіщо? - відповів син, - Коли ви з мамою постарієте, на чому ж я вас в ліс повезу?

Чоловіка ніби крижаною водою облили. Він завів сина в дім, а сам побіг до лісу, шукати батька. Вже майже стемніло, коли він знайшов замерзлого старого. Привів його додому, нагодував досита, поклав спати на найтепліше місце на печі. І дружині строго наказав більше ніколи не знущатися з діда.

Мораль:
Діти, немов дзеркало, відображають вчинки батьків. І тільки від нас залежить, якими виростуть наші діти: холодними і черствими або розуміючими і гуманними. За матеріалами

# data[].attributes.attachment_link.title
Повчальна притча для всіх батьків! Прочитайте, якщо у вас є діти

# data[].attributes.attachment_link.description
Відбулася ця історія близько століття тому. В одному селищі на околиці жила сім'я: батько, мати, син і старий дідусь. Жили вони бідно, ледь зводячи кінці з кінцями, хоч і працювали день і ніч. Життя у них було непросте. Ускладнював її старий і немічний дід, від якого були тільки збитки: то тарілку розіб'є, то молоко розіллє.

# data[].attributes.headline
Самопошкоджуюча поведінка

# data[].attributes.subject
Самопошкоджуюча поведінка

# data[].attributes.headline
Зміни у поведінці підлітків можливі!!!

# data[].attributes.subject
Зміни у поведінці підлітків можливі!!!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Всі турботливі батьки хочуть виховати своїх дітей успішними особистостями
Серед сотень методик відомих і не дуже педагогів і психологів, складно вибрати просту і відповідну саме вам.

Але цей спосіб, який використовує звичайна мама Таїсія Кудашкіна, перетворює виховання дітей в дивну пригоду. Завдяки цьому методу, дитина стає впевненою у собі, дисциплінованою, вчиться зосереджуватися на важливих, а головне, позитивних речах. І це ще далеко не всі позитивні моменти. Головна принадність цього методу - він займає всього кілька хвилин в день.

Отже, що ж треба робити, щоб перетворити свою дитину на щасливу людину?

Таїсія Кудашкіна кожен день записує в щоденник п'ять досягнень своїх дітей. Спочатку було зовсім непросто згадати вчинки, якими можна було б похвалитися. Але потроху через все "не знаю", "не хочу" і "не можу" метод став працювати і приносити результати. У цьому способі записувати успіхи за день є купа позитивних ефектів.
"Спочатку нам було складно, ніяк не придумати, відразу п'ять, через силу і "не знаю". Це дисциплінує, раз. Вчить рефлексувати над тим, що з ними за день сталося, два. Формує впевненість в собі, три. І мама знає, що у них там в голові / за день сталося, чотири. Ну і просто таку насолоду потім ці "успіхи" читати, п'ять. Уже зараз, через два місяці насолода. А через 5-10 років читати? Захоплення буде, ностальгія і прекрасна пігулка від всяких депресій і меланхолії".
Витоки "Щоденника успіху"

Цей спосіб - зовсім не новинка. Його використовували багато психологів і бізнесменів. Найвідоміший фінансовий консультант, письменник і бізнесмен Бодо Шефер пропонував своїм слухачам вести "Щоденник успіху". Хоча його методика розрахована на дорослих людей і спрямована на досягнення професійного, особистісного та матеріального зростання, її з таким самим успіхом можна застосовувати з дітьми.

Вести "Щоденник успіху" треба кожен день. Писати в зошиті або блокноті звичайною ручкою і конспектувати не менше п'яти досягнень за день. Важливо писати саме досягнення, а не плани або бажання. Треба сконцентруватися на досягнутому, а не тільки на бажаному. Найкраще записувати щоденник ввечері. У цьому також є свій позитивний момент - засинати ви будете в гарному настрої, адже перед сном згадаєте все хороше, що з вами сталося.

Думаєте, ви не робите за день нічого важливого? Здається, адже така незначна справа як приготування обіду або прогулянка на свіжому повітрі може бути маленьким досягненням. Але на наступний день приготування звичайної картоплі або перегляд наукової передачі вам вже не здасться таким важливим і ви захочете зробити щось більше. Наприклад, почнете вчити іноземну мову або підете на якісь курси.

А через 90 днів, за твердженням автора, ваш дохід зросте на 20%. І мова не тільки про матеріальне становище. Адже знання - найважливіша наша інвестиція.

Чому це працює?

Багато хто пам'ятає негативні моменти свого життя яскравіше, ніж позитивні. Але психологи стверджують, що це нормально, оскільки людському мозку складніше концентруватися на позитивних емоціях, ніж на негативних. З раннього дитинства дитина постійно чує "ні", "не можна", "небезпечно", "туди не ходи". Як і наші батьки, ми програмуємо наших дітей на заборони і невдачі. Не тому, що ми погані, насправді ми, звичайно, хочемо вберегти своїх дітей від небезпеки, але таким способом все більше вселяємо в них невпевненість.

Саме тому метод "п'яти досягнень" має колосальне значення, адже дитина вчиться концентруватися на позитивних речах у своєму житті і взагалі вчиться розуміти, що таке добре і погано. Записавши свої успіхи, дитина їх візуалізує, запам'ятовує, "фотографує" у своїй пам'яті. А батьки, своєю чергою, можуть дізнатися у мовчазного малюка, як пройшов його день і що для нього дійсно важливо, адже саме в деталях можна вловити всю суть картини.

Позитивні миті методу "п'яти досягнень"

1. Підвищується самооцінка. Людина не може почувати себе невдахою, якщо кожен день у неї є досягнення.

2. Дитина навчиться мотивувати себе. Навіть, якщо вона не розуміє, що таке мотивація. Дитині цікаво буде збільшувати значення своїх досягнень з кожним днем.

3. Гарний настрій. Якщо частіше думати про позитивні речі, вони оволодіють нашими думками. І не буде місця сумним спогадам.

4. Впевненість в собі. Все, до чого ми докладаємо зусиль, вже стає важливим. Навіть, якщо кінцевий результат не виправдав очікування, завжди можна знайти позитивні миті в процесі роботи.
Читайте також: 7 чарівних правил виховання дітей
5. Оптимізм. Навіть на одну і ту ж річ дитина навчиться дивитися з різних сторін. І в невдачі можна знайти позитивну мить. Тільки тоді вона буде пам'ятати НЕ негативні емоції, а позитивні. Наприклад, мама затрималася на роботі і не змогла допомогти з домашнім завданням, за яке отримано погану оцінку. Зате сам повечеряв і почистив зуби без нагадування.

6. Спільна справа з дитиною. І батьки, і діти можуть вести свої щоденники успіху, разом записувати досягнення, при цьому об'єднуватися за спільною справою.

7. Економія часу. Сучасним зайнятим мамам і татам не так просто знайти час для занять з дітьми, а тут треба витратити всього кілька хвилин в день, а результат не змусить себе чекати.

Єдиний мінус цього методу в тому, що вести щоденник можна з дитиною від 4-5 років, коли вона розуміє значення своїх дій. Але якщо писати з малюками, це буде стимул для мами вдосконалити себе.

А для себе можна записати досягнення малюка:

1. Прокинувся вчасно

2. Пішов в садочок без сліз

3. З'їв яблуко

4. Допомагав прибирати іграшки

5. Сам заснув

Бачите, зовсім нескладно! Хочете зробити життя своїх дітей щасливішим? Тоді не зволікайте і нехай першим вашим досягненням цього дня буде запис про покупку свого щоденника успіху. І сподіваємося, через кілька тижнів ви з подивом зауважите позитивні зрушення в житті своїх дітей та й всієї своєї родини!

Залиште свій коментар

коментарів

# data[].attributes.attachment_link.title
Головна таємниця у вихованні дітей, на яку ви витратите 5 хвилин в день * Моя Дитина

# data[].attributes.attachment_link.description
Всі турботливі батьки хочуть виховати своїх дітей успішними особистостями Серед сотень методик відомих і не дуже педагогів і психологів, складно вибрати просту і відповідну саме вам. Але цей спосіб, який використовує звичайна мама Таїсія Кудашкіна, перетворює виховання дітей в дивну пригоду. Завдяки цьому методу, дитина стає впевненою у собі, дисциплінованою, вчиться зосереджуватися на важливих, а [...]

# data[].attributes.headline
Вчимося контролювати свій гнів

# data[].attributes.subject
Вчимося контролювати свій гнів

# data[].attributes.body
(поради підліткам та батькам)

# data[].attributes.attachment_link.title
Дитячий психолог

# data[].attributes.attachment_link.description
Гра з кубиком 

Мета: навчитися контролювати свій гнів
Це проста гра для кількох гравців, у яку можна грати за допомогою кубика.

Вам буде потрібно:

гральний кубик;
завдання для кожного номера на...

# data[].attributes.headline
Нове покоління - нові погляди на виховання

# data[].attributes.subject
Нове покоління - нові погляди на виховання

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Проблема сучасних батьків, що вони пресують дітей для того, щоб підготувати їх до світу - до того світу, який в момент дорослості їхніх дітей стане позавчорашнім.

95% того, чого навчають у школі - неактуально

Є такий вислів: генерали завжди готуються до минулої війни. Чули таке? У порівнянні з генералами, батьки і тим більше педагоги - це ще більші гальма. Батьки виховують дітей в сьогоднішньому дні. Коли ми думаємо про те, щоб було добре нашим дітям, ми дивимося навколо, аналізуємо навколишній світ і з цього робимо висновки про те, чому їх вчити, чого не вчити, куди направляти. Але при цьому ми рідко думаємо, що на той час, як наші діти виростуть, сьогоднішній день буде для них позавчорашнім.

Але навіть батькам тут дасть дуже багато очок вперед школа, яка вже сьогодні готує дітей до позавчорашнього дня. Вже сьогодні 95% того, що вчать діти в школі, неактуально. Це такий парадокс виховання, що в якихось інших сферах ми плануємо дії вперед, займаємося стратегічним плануванням, думаємо, що буде далі, а коли справа стосується виховання дітей, ми ніби забуваємо про цей люфт, який неминуче існує.

За десять років зникнуть 15% нині існуючих професій

Ви просто уявіть, що, за прогнозами, на найближчі десять років зникне від 12 до 15% нині існуючих професій. Ваші діти ще не виростуть, багато хто з них ще школу не закінчать, а вже не буде 12-15% звичайних, базових професій, які зараз є навколо нас. Ми насилу можемо уявити, що буде через 20 років, коли вже точно усі ваші діти виростуть.

Сучасний світ відрізняється величезною швидкістю змін. Всі пам'ятають, коли у вас з'явився перший особистий комп'ютер? А перший мобільний телефон? Є хтось, хто вже їздив на електромобілі? Я вас запевняю, що якщо задам це питання через 2 роки, то вже буде кілька рук.

А зараз хто з вас готовий змиритися з тим, що ви до вечора не будете знати, де знаходиться ваша дитина, що вона робить, наділа шапочку, чи поїла?

Мамочка пише в WhatsApp: "Ти шапочку одягнув?" Він відповідає: "Одягнув". Вона знову пише: "Зроби Селфі і скинь".

А деякі матусі так в лоб не пишуть, вони просять дитину сфотографуватися з котиком, щоб переконатися, що все в порядку. Діти теж якось пристосовуються до цієї ситуації.

Діти багато в чому розбираються краще за дорослих

Наскільки сильно змінює життя інтернет? У всіх сенсах, починаючи від можливості віддаленої роботи, закінчуючи тим, що ми більше не можемо контролювати, що і коли дізнається наша дитина.

Деякі запитують психологів:

"З якого віку можна дозволити дитині завести сторінку в соцмережах?"... він у вас забув запитати!

Він за хвилину заведе і зайде на перерві з телефону однокласника, всюди зайде, куди захоче, а ви навіть не будете знати.

Та й взагалі дитина в цьому розбирається краще за вас.

Це теж дуже цікава нова зміна - у нас зараз діти часто розбираються в чомусь краще, ніж дорослі. Ніколи в історії людства такого не було, а зараз це норма.

І в ситуації таких швидких змін, такій непередбачуваності, такій багатозначності дорослі нервують, вони не знають, що буде далі. Не випадково зараз так популярні футурологи, які намагаються зрозуміти, що ж буде далі. Коли батьки нервують, вони починають тиснути на дітей, вимагаючи від них відповідності майбутньому, про яке ми не знаємо.

Є багато можливостей надолужити свою освіту

Я зараз дуже багато спілкуюся з людьми з СНД, які переїхали в Європу з дітьми і ходять до місцевих шкіл.

Кажуть, швейцарське міністерство освіти проводить спеціальну нараду, де обговорює, що робити з нашими мамами. Їм дали назву "мама-вертоліт". Це мама, яка, як квадрокоптер, нависає над дитиною і стежить за нею, турбується.

При цьому моя молода колега, яка виїхала до Швейцарії кілька років тому, каже, що там взагалі інше ставлення до освіти: відразу після школи до університетів йдуть або яскраво виражені ботаніки, які будуть займатися дослідженнями, або діти багатих батьків, у яких це варіант продовження дитинства.

Всі інші вважають за краще спочатку попрацювати і адаптуватися напротязі певного часу або, працюючи на низькокваліфікованих роботах, поїздити по світу. Побувати в якості асистентів і помічників у різних сферах, потім йдуть в якийсь бакалаврат. Після його закінчення рік або кілька років працюють, а потім йдуть в магістратуру, іноді за іншою спеціальністю.

І це модель, до якої ми будемо рухатися. Але у нас дещо інший світогляд: якщо дитинка не вступила після школи до університету - життя не вдалося, я погана мати, взагалі все жахливо, катастрофа.

Прогнози зараз говорять про те, що діти, народжені в новому столітті, після 2000 року, з великою ймовірністю будуть жити 100-120 років, якщо нічого не трапиться катастрофічного. А ви їм виносьте мозок через контрольну з хімії.

Подивіться, яка зараз величезна кількість можливостей надолужити свою освіту, якщо свого часу ви її не отримали. Моїй знайомій зі Швейцарії 34 роки, тут вона отримала юридичну освіту, але не хоче працювати юристом, хоче тепер бути психологом. Каже, що в своїй групі вона за віком середня - приблизно півгрупи молодша за неї, півгрупи старше, аж до 60-70-річних людей.

Чому ні? Може бути, люди не мали можливості здобути освіту або ще не розуміли, що це їх спеціальність. Зараз вони хочуть і можуть. Ось це модель майбутнього.

А ми намагаємося прищеплювати дітям погляди наших батьків

Як багато уваги ми приділяємо іноземним мовам. Дійсно, в сучасному світі без англійської нікуди. Погане знання мови нашу науку дуже сильно гальмує, тому що у нас середньостатистичний здобувач кандидатського ступеня, особливо в природничих науках, іноді не може прочитати сучасні статті.

Екзотичні хобі у людей завжди залишаться. Через 15-20 років екзотичним хобі стане вміння водити автомобіль, так само як зараз комусь по приколу і він на конячці вміє кататися. Люди шукають спеціальні місця, де цьому вчать і беруть за це гроші немалі, і катаються для задоволення. А колись було ненормально, щоб люди не вміли скакати на коні.

Це було неможливо, це був серйозний такий провал у підготовці, в соціалізації. Це все змінюється, і за великим рахунком ми не можемо навіть передбачити, куди і що рулить.

Давайте зараз подумаємо, чим ми займаємося в цій ситуації. Ми займаємося тим, що як і раніше переживаємо за дітей і намагаємося прищеплювати їм ті ж погляди, ті ж уявлення про те, що правильно, що краще, що гірше, які були у наших батьків, у наших предків.

Топ-5 застарілих ідей, які ми до цих пір впроваджуємо в голови дітей:

Ідея №1: Добре мати на все життя надійну професію

Звичайно, є професії, які, напевно, точно не зникнуть. Якісь лікарі все одно будуть, але це будуть лікарі, які, швидше за все, будуть дуже мало схожі на сьогоднішніх. І щоб такими стати, людині треба буде перенавчатися повністю.

Коли я закінчувала школу і вже тоді хотіла поступати на психфак, мені говорили: "А ким ти будеш працювати? Ти розумієш, що психолог - це тільки робота в клубі тих, кому за 30". Потрібно почати з того, що "для тих, кому за 30" - це вже смішно. Тоді був спеціальний клуб для неліквіду, тих, хто не знайшов собі пару до 30 років, і ось тільки за допомогою психолога і спеціально організованих "танців" вони мали шанс на створення сім'ї. Зараз народ в 30 років тільки чухає потилиці:

"Одружуватися - не одружуватися, виходити заміж - не виходити, або ще почекати", не раніше. Не кажучи вже про те, що психологи стали дуже затребувані.

Але вони ж не вигадували, це так і було. У мене були друзі-філологи: дружина навчалася на відділенні класичної філології, вивчала давньогрецьку та латинь, а чоловік навчався на відділенні слов'янської філології і вивчав мови братніх народів (це було в радянські часи) - болгарського, хорватського. І поки вони вчилися, було очевидно, що у чоловіка вірний шматок хліба в руках, тому що переклади різних комуністичних письменників йшли постійно, приїжджали делегації, це був точний і постійний обсяг роботи. А вона вчиться безглуздій латині, яка нікому не потрібна. Потім трапилася перебудова і чоловік залишився без роботи, а вона була нарозхват, тому що всі стали відкривати класичні гімназії, всі бажали вчитися латині.

Ідея №2: Потрібно збирати гроші

Наступне переконання, що дісталася нам від бабусь, але його ми сповідуємо самі і намагаємося вселити дітям - в тому, що потрібно відкладати на "чорний день", взагалі збирати гроші. Знайоме? Що таке в сучасному світі "збирати гроші"? Як? Пам'ятаєте у Агати Крісті: він їй залишив скількись там фунтів, вона їх поклала в банк під відсотки, жила на них в своєму миленькому сільському будиночку з двома спальнями і з маленьким садком біля нього, і іноді пила чай у Тіффані. Як?

У сучасному світі це неможливо, всі ставки вже давно негативні, а збирати і відкладати гроші можна тільки на якусь дуже коротку перспективу. Далі що з ними робити? Треба їх кудись вкладати, а куди - потрібно знати. Просто так принести в банк, покласти і заспокоїтися неможливо, в панчоху покласти ще дурніша ідея.

При цьому часто ми привчаємо дітей до ощадливості, до чогось такого, що теж часто сьогодні не релевантні. У сучасному світі частіше просто поміняти якусь річ, ніж трястися над тим, щоб її не порвати і не забруднити. Це об'єктивніше і правильніше з усіх боків. З економією, в тому числі і грошей, часу і іншого, не рахуючи нервів.

Ідея №3: Потрібно збирати знання і у всьому розбиратися

Я говорила про "збирати гроші", а тепер буду про "збирати знання". Людина повинна все знати. Дитина повинна все прочитати. "100 книг, які обов'язково повинна прочитати ваша дитина", "100 фільмів, які обов'язково має подивитися". Музеї обов'язково, то обов'язково, це обов'язково.

Обсяг інформації такий, що накопичити його неможливо, при цьому доступність цієї інформації така, що пам'ятати її немає ніякого сенсу.

Абсолютно нерелевантно. Школа повністю сидить на цьому - накопичити знання. Широка освіченість, ерудиція 50 років тому давали конкурентну перевагу, а зараз єдине, де ви можете це застосувати - піти і грати в гру в телевізорі. Молодець, потім будеш мати такий вигляд, як у Вассермана.

Насправді в сучасному світі - всі про це говорять - набагато ефективніше орієнтуватися в "морі" інформації, вміти її добувати, вміти структурувати, уміти визначати достовірну інформацію або фейк. Де цьому навчають? Людина сама навчиться в інтернеті. Ніде цьому не вчать: в школі не вчать, батьки не вчать. Хтось навчиться, а хтось ні.

Ідея №4: Потрібно все робити добре, якісно

Потрібно все робити добре, не абияк, не на тяп-ляп, якісно. Мій дідусь казав: "Не можна нічого робити тяп-ляп". Якщо в сучасному світі ви спробуєте все робити добре, ви не довго протягне, чесно вам скажу.

Завдання в сучасному світі, навпаки, прямо протилежне - вміти спритно і швидко визначати, що ми робимо максимально добре, що ми робимо прийнятно, а що ми робимо тяп-ляп.

Ось цього якраз школа вчить добре, тому що задають так багато, що зробити все неможливо. Якщо батьки не виносять дітям мозок зі свого боку і не вимагають цього безумства, щоб реферати були написані на 5 балів самостійно після вивчення літератури.

Хто старший, пам'ятаєте типовий обсяг домашніх завдань, наприклад, в початковій школі? Три приклади і одна вправа. Ви подивіться, що зараз задають! Ця ситуація вчить дітей якраз робити вибір, але важлива позиція батьків: нависають і виносять дитині мозок, що все потрібно робити добре, і говорять, що дитина 5-6 годин сидить за уроками, з неврозом, з істерикою, з чим завгодно.

Або вони говорять дитині, що в цій ситуації все зробити неможливо, давай, орієнтуйся, розбирайся, що можна скоротити, а що потрібно зробити якісно, давай я тобі допоможу. Необхідна компетенція в сучасному світі - ранжувати цю ієрархію: що потрібно робити на совість, що потрібно робити на рівні "зійде", що потрібно робити, аби відчепилися. Вона змінюється постійно.

Ідея №5: Потрібно старатися, щоб досягти успіху

Ще одна важлива істина, яку вважали непорушною наші бабусі і дідусі, що все хороше дається важкою працею, ти повинен намагатися і ретельністю досягти результату. Що ми бачимо навколо? Навколо ми бачимо успішних людей, багато з них дуже багато працюють. Чи можна їх роботу назвати словами "старанність", "досяють"?

Вони працюють, як підірвані, тому що це їх пре, їм подобається, вони в своєму потоці. А хтось взагалі випадково досягає успіху. Чому власник Facebook став дуже багатою людиною, а власники інших систем, які, може, навіть були трохи краще, виявилися купленими Facebook? Досить випадково, був вдалий момент, як-то так склалося. Діти ж не дурні, вони бачать, що в сучасному світі рівність зовсім не дорівнює успіху, а ми продовжуємо вимагати від них посидючості.

Кар'єра в сучасному світі все менше носить вертикальний характер, характер в ієрархіях. Те, що було завжди - старанно, крок за кроком, сходинка за сходинкою: побув робочим, потім бригадиром, потім начальником цеху і так далі. Ти повинен потрапити у велику ієрархію, в велику корпорацію, в якусь велику структуру, і там сходинка за сходинкою дертися вище. І якщо ти не потрапляєш в цю ієрархію, то у тебе особливих шансів немає.

У мене був дуже літній родич, якому на момент перебудови було за 70 років. Він все життя працював в якомусь маленькому відділі в митній службі СРСР і колупав там якесь морське митне право. Коли залізна завіса впала, з'ясувалося, що таких фахівців немає взагалі.

Після чого всі відомства і міністерства валялися у нього в ногах, його буквально були готові носити на руках з квартири в машину, а потім в кабінет піднімати, щоб тільки він не пішов на пенсію.

Сидів чоловік тихо все життя на маленькій міністерській посаді і раптом відразу, в силу незалежних від нього процесів, виявився гіперзатребуваним фахівцем. Він, бідний, трохи років не до 90 працював, поки там нові фахівці не наросли, які його відпустили, нарешті.

Концепція кар'єри в сучасному світі не про те, що ти обов'язково належиш до чогось великого і всередині цього потоку пливеш, а в тому, що ти знаєш щось особливе і унікальне. Ти можеш бути фахівцем з вишивання хрестиком методом древніх шумерів - від балди зараз говорю - і в принципі людей, яких цікавить вишивання хрестиком методом стародавніх шумерів, на всій землі, може бути 500 чоловік серед 7,5 мільярдів.

Раніше у тебе не було ні єдиного шансу цим заробляти, ти повинен був працювати десь, а своїми хрестиками з шумерами займатися ночами у себе на кухні. Зараз, якщо ти опинишся крутим фахівцем, який очманіти як вишиває хрестиком по-шумерськи, завдяки зв'язності і інтернету ти зможеш цим заробляти: будеш для цих 500 чоловік проводити вебінари, майстер-класи, вони будуть до тебе їздити за консультацією, купувати твої вироби. Завдяки цій зв'язності, технічного винаходу абсолютно змінюються можливості для людей.

Якщо ми вимагаємо від дитини все робити якісно, у неї не буде шансу стати в чомусь кращою.

Це тільки те, що мені прийшло в голову. Я думаю, що якщо ви подумаєте, то згадаєте приклади непорушних істин, які ми впроваджуємо в голови дітей, а вони вже не відповідають реальному стану справ. У нас просто не вистачає швидкості аналізу і критичності мислення, щоб це встигати і збагнути. Нам простіше за інерцією десь рухатися. В принципі, в цьому нічого страшного немає, всі батьки такі, ми тут з вами не оригінали, якщо ми не проявляємо зайвої старанності.

Але проблема сучасних батьків, що вони часто ставляться до цієї справи з неймовірним завзяттям, вони так пресують дітей для того, щоб підготувати їх до світу - я нагадую, до того світу, який в момент дорослішання їхніх дітей стане позавчорашнім, - вони настільки не можуть змиритися з тим, що їхня дитина не буде знати англійської в сім років, не читатиме в п'ять, не буде ще щось.

Найцінніші речі, які батьки можуть дати дітям

Дивіться, дивна ситуація, навіть якщо подумаємо про це: ми знаємо, куди рулювати, але рулимо прямо в протилежну сторону. Бог з нею, зі школою, школа - це окремий наш біль. Але якщо ми подивимося на все під цим кутом? Подумаємо про себе як про батьків. Якщо ми розуміємо все те, про що ми говорили тільки що, як вам здається чим головним потрібно спорядити дитину в цей світ?

Пам'ятайте, Д'Артаньяна мама збирала, тато йому дав коня, сказав, бийся зі всіма, хто не встигне втекти, мама облила слізьми, дала йому шматок хліба в вузликом. Який вузлик ми повинні були б зібрати своїм дітям після того, про що ми з вами говорили? Як вам здається, що найцінніше ми можемо їм дати?

1. Фундаментальні життєві цінності

Цінності, так. Фундаментальність і гнучкість - це складно пов'язані поняття, цінності, звичайно, взагалі розуміння про те, що цінності є. Ми живемо в світі постмодерну, де кількість цієї невизначеності, непередбачуваності, двозначності така, що здається, і цінностей ніяких не залишилося, добра і зла немає, ніякого "добре і погано" немає. І багато дітей зараз ростуть в цьому, дійсно, невиразному для них бульйоні, коли незрозуміло, що добре, тому що самі дорослі дезорієнтовані. Ми самі іноді не дуже розуміємо, де у нас якісь цінності.

2. Впевненість у собі і довіру до самого себе

Довіра до себе - дуже важлива. На жаль, те, про що ми до цього говорили - "відбирання пульта управління" - найбільше б'є по довірі до себе. Ми дуже турбуємося про дітей, ми дуже нервуємо, ми хочемо тут підстелити соломку, тут попередити, тут йому сказати, щоб сюди не ходив, в результаті ми, звичайно, цю довіру до себе катастрофічно підриваємо.

В цілому, якщо ви подивитеся на своє життя і життя дорослих людей навколо, побачите, що ніщо не дає таку конкурентну перевагу, як психологічна стабільність і психологічне здоров'я. Це набагато важливіше, ніж якісь успіхи. Пам'ятайте, як всі уповали на Юлю Липницьку, коли вона на олімпіаді крутилася і стрибала? Чим все закінчилося? У дівчинки анорексія, дівчинка на підставі цього пішла зі спорту. Її життя не закінчилося, слава Тобі Господи, великий спорт не найпрекрасніший спосіб провести своє життя і молодість. Ви бачите, скільки було вкладено, скільки годин, скільки зусиль, скільки старань. Але якщо немає психологічного благополуччя, все це псу під хвіст, все безглуздо.

Ви можете скільки завгодно вкладати в людину освіту, потім вона у вас з депресією зляже на диван, і де ця ваша освіта? Психологічне здоров'я, психологічне благополуччя, психологічна стійкість - те, що позначається англійським словом resilience, тобто здатність витримувати стрес, витримувати зміни, відновлюватися після цього - це найважливіша якість людини в такому мінливому світі. Набагато важливіше, ніж кількість знань або успішність в тій чи іншій області.

3. Батьківську підтримку

Якщо ми випускаємо дитину в світ такої невизначеності та непередбачуваності, з цього автоматично випливає, що вона буде робити помилки. Це просто вшита опція, в цьому світі неможливо не робити помилки. І тут нам потрібно дуже сильно працювати над своїм власним ставленням до помилки як до біди, як до вини, як до жахливої події. Це прямо біда нашої культури, що ми ставимося до помилки як до біди і до вини, не думаючи про те, що, власне кажучи, помилка - це просто показник того, що людина вчиться чомусь новому. Думали колись про це?

Якщо людина щось робить без помилок, значить, вона в цей час нічому не вчиться. Якщо вона щось робить з помилками, значить, освоює нову діяльність. Поки ми не почнемо ставитися до помилки як до точки росту, як до неминучої складової ситуації навчання і розвитку, то будемо гнобити дітей за помилки, будемо турбуватися і руйнуватися від їх помилок.

4. Свободу вибору, самостійність

Свобода вибору і самостійність - це взагалі найскладніше, тому що ми бачимо, що сучасна цивілізація атакує свободу вибору. Ми бачимо, що нам потрібно все більше безпеки, неї все більше потребують діти. Мобільні телефони - це ще квіточки, потім будуть чіпи при народженні імплантувати, щоб точно знати, де вона знаходиться, і в разі чого зупинити її від небажаних дій.

У цій ситуації ми якимось чином повинні прищеплювати дитині любов до свободи, пристрасть до свободи і вміння користуватися своєю свободою. Це складне завдання, ми іноді навіть самі не знаємо, як нам зі своєю свободою бути і як нам її відстояти, і вже тим більше як дитину до цього привчити. Навіть не привчити, а виробити смак до цього.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Ми готуємо дітей до позавчорашнього світу" - звернення авторитетного психолога до всіх батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Проблема сучасних батьків, що вони пресують дітей для того, щоб підготувати їх до світу - до того світу, який в момент дорослості їхніх дітей стане позавчорашнім. 95% того, чого навчають у школі - неактуально Є такий вислів: генерали завжди готуються до минулої війни. Чули таке?

# data[].attributes.headline
Як пандемія впливає на психічне здоров"я підлітків?

# data[].attributes.subject
Як пандемія впливає на психічне здоров"я підлітків?

# data[].attributes.attachment_link.description
Log into Facebook to start sharing and connecting with your friends, family, and people you know.

# data[].attributes.headline
Як підтримати дітей під час пандемії

# data[].attributes.subject
Як підтримати дітей під час пандемії