# data[].attributes.body
Jeg-fortælleren vil gøre alt for sin bror.

Lillebroren har nemmere ved at give sin far en chance til.

Jeg-fortælleren føler sig erstattet af farens nye familie.

# data[].attributes.body
"Han sad med sin lille rygsæk på skødet, jeg havde den store taske."

Jeg-fortælleren har den store bekymringsrygsæk på, han har flere bekymringer fra tidligere, mens lillebroren bare har få bekymringer

Jeg-fortælleren ofre sig for lillebroren og gør dte rigtige, samtidig giver han faren en ny chance.

Novellen drejer sig om at tilgive hinanden, og om at gøre noget for andre, selvom det ikke er noget der gavner en.

Jeg synes det passede ret godt sammen med mine forventninger. Jeg skrev noget om at man altid skal hjælpe hinanden trods forskelligheder, og det gør jeg-fortælleren også.

# data[].attributes.body
Alder: 15 år
Han virker ansvarsfuld fordi han sætter hans brors ønske om at besøge faren før hans eget.

Jeg-personen har en lillebror. Jeg-personen bor i København med hans bror og mor. De er ikke særlig rige. Før var faren hans helt, men nu kan han ikke så godt lide ham. han var 9 første gang han besøgte sin far i USA. Hans bror er 4 år yngre end ham.

Han føler sig erstattet af farens nye familie. Han hader sin far fordi han forlod ham, og fordi han ikke hjælper hans mor.

# data[].attributes.body
"Vi kommer til at se ham meget mere," sagde han. "Nu hvor han skal bo i Odense."
"Det er da noget du tror," sagde jeg og tog det sidste slik, krammede posen sammen. "Det er sådan noget lal du tror."
Han svarede ikke, han så på den tomme pose, det havde han godt af.

den ældste har ikke lyst til at se faren og han er ikke i så godt humør, mens den yngste bror gerne vil give faren en ny chance og meget gerne vil møde ham igen.

# data[].attributes.body
Folk begyndte at komme ud til os i mellemgangen, jeg træk min bror lidt tilbage så vi ikke stod forrest ved dørene. Nu sagtnede toget farten, nu kørte vi ind på Odense Banegård, nu stod han derude på perronen et sted og ventede med sine hvide tænder. Min bror så op på mig, og jeg vidste at jeg kunne få ham til at gøre hvad som helst, alt, han ville køre med mig til verdens ende og tilbage hvis det skulle være. Jeg kiggede på ham, jeg tog hans hånd. "Kom," sagde jeg så. "Vi er her."

# data[].attributes.body
Han sad med sin lille rygsæk på skødet, jeg havde den store taske med tøjet og toiletsagerne. Han lynede op og tog sin nintendo frem, lagde den ovenpå rygsækken og begyndte at spille.

Det viser at den ældste har mest ansvar.

# data[].attributes.body
Han satte begge fødder op på mit sæde, vi sad overfor hinanden ved vinduet, der var heldigvis tomme pladser ved siden af os. Damen smilede igen over til os, jeg smilede tilbage, hendes barn pegede på os.

De har et sammenhold selvom de ikke altid er enige. Den ældste kan også godt lide børn selvom han ikke gør udtryk for det.

# data[].attributes.body
Rejsen varer 1 time og 36 minutter