# data[].attributes.headline
«За двома зайцями» –

# data[].attributes.body
«За двома зайцями» – екранізована п’єса одного із корифеїв українського театру Михайла Петровича Старицького. Але цей «заячий ланцюг» почався ще раніше, і почав його Іван Семенович Нечуй– Левицький, що у 1875 році написав «міщанську комедію» «На Кожум’яках». П’єса, що називається, «не зайшла», а тому за її «ремікс» взявся Михайло Петрович, який, додавши останній інтриги та динамічності, «вивів» «Зайців» в маси. Щоправда, тодішня назва комедії на афішах мала дещо інший вигляд: «Панська губа, та зубів нема», а вже в дужках додавали звичне нашому оку: «За двома зайцями».

# data[].attributes.headline
Памятник О. Бендеру 

# data[].attributes.body
Памятник О. Бендеру і К. Вроб'янінову в Одесі

# data[].attributes.headline
 Україна, м. Од

# data[].attributes.body
Україна, м. Одеса .1-го квітня 1999 року, в самому центрі Одеси, був відкритий пам'ятник Ільфу і Петрову «12- й стілець», архітектор якого М. Рева. Під стільцем на постаменті напис: «Громадяни Одеси - Ільфу і Петрову».

# data[].attributes.headline
 Україна, м. Ки

# data[].attributes.body
Україна, м. Київ. Пам'ятник було встановлено 23 серпня 1999 року на Андріївському узвозі і він дуже органічно вписався в атмосферу всього Подолу. Місце було обрано не випадково, адже зйомки фільму проходили саме в цьому місті, а основне дійство фільму - біля Андріївської церкви. Саме з цих широких чавунних сходів, що ведуть до Андріївської церкви, скинули невдалого нареченого Проні Прокопівни - Свирида Голохвастова. Над проектом монумента працювали скульптори В. Щур, В. Сивко, Р. Кухаренко та архітектор В. Скульський. Є одна прикмета: бажаючі вдало одружитися за традицією труть перстень на правому мізинці Проні або бронзового жука на фраку Голохвастого.

# data[].attributes.headline
 ФОТО-ДАЙДЖЕСТ&

# data[].attributes.body
ФОТО-ДАЙДЖЕСТ СТАРТУЄ!

# data[].attributes.attachment_link.title
Улюблені літературні герої і бронзі і не тільки