# data[].attributes.headline
הסיור הווירטואלי הגדול ביותר בתולדות המדינה – במוזיאון הישראלי במרכז רבין. 

# data[].attributes.subject
הסיור הווירטואלי הגדול ביותר בתולדות המדינה – במוזיאון הישראלי במרכז רבין. 

# data[].attributes.headline
הסיור הינו סיור וירט

# data[].attributes.body
הסיור הינו סיור וירטואלי מודרך, ללא תשלום, ביום השנה ה-25 לרצח שיצוין השנה ביום ה', י"א במרחשוון תשפ"א, 29 באוקטובר 2020. הסיור יחל בשעה 11:00, יימשך כ-35 דקות, ומותאם לתלמידי חטיבות הביניים והתיכונים.
על מנת להבטיח מקום לתלמידי בית הספר שלכם יש להירשם בטופס הבא:

https://forms.gle/21Ydnnnfk7vMucch6

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
בית החינוך המשותף חוף השרון

# data[].attributes.attachment_link.title
חדר הנצחה - יצחק רבין

# data[].attributes.headline
יצחק רבין - חייל בצבא השלום - 1995 | כאן 11 

# data[].attributes.subject
יצחק רבין - חייל בצבא השלום - 1995 | כאן 11 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
יצחק רבין - חייל בצבא השלום - 1995 | כאן 11 לשעבר רשות השידור

# data[].attributes.attachment_link.description
The page you requested cannot be found. The link on the page you were browsing may no longer valid, or the entered URL address may have been typed incorrectly.

# data[].attributes.headline
מדו קרה לדו שיח

# data[].attributes.subject
מדו קרה לדו שיח

# data[].attributes.body
אתר הכנת

# data[].attributes.headline
דילמה- מנהיגות

# data[].attributes.subject
דילמה- מנהיגות

# data[].attributes.attachment_link.title
החממה-דילמות מנהיגות

# data[].attributes.headline
"אני, 34703 ,יצחק רבין"דברים בקונגרס האמריקני, וושינגטון, ארה"ב, 26 ביולי 1994

# data[].attributes.subject
"אני, 34703 ,יצחק רבין"דברים בקונגרס האמריקני, וושינגטון, ארה"ב, 26 ביולי 1994

# data[].attributes.headline
נאום טקס סיום מחזור של בית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל, 1992 (יצחק רבין)

# data[].attributes.subject
נאום טקס סיום מחזור של בית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל, 1992 (יצחק רבין)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"הבעיה שלנו: יהיה בסדר" טקס סיום מחזור של בית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל, 1992

ראש המטה הכללי, מפקד המכללות, מפקד בית הספר לפיקוד ומטה, פרופ' אהרון שי, מדריכים, חניכים, בני המשפחות, אורחים, לפני כל דבר אחר, אני מבקש להודות למפקד המכללה ולמדריכים ולברך בברכת הצלחה את החניכים היוצאים היום לדרכם בצה"ל. אך לא די לי בכך. ברכה כפולה ומכופלת אני חייב, כולנו חייבים, לכן ולכם - הרעיות ובני המשפחות. לא תהיה זו הגזמה לומר שבלעדיכן, הרעיות, הרי השירות הצבאי היה בלתי-אפשרי. אומרים, "אשת חיל מי ימצא". אתם מצאתם. אלמלא התמיכה, הגב, העזרה, ההבנה שלכן, של הרעיות והחברות - ובמקרה זה של פו"מ, גם כמה בעלים - אפשר שלא הייתם מגיעים לרגע היפה הזה. אתן נושאות בעול במשך השירות הצבאי ולעיתים משלמות את המחיר - וראויות לכל מחמאה. לכן, הרעיות, האמהות, החברות, אתן שיודעות את שעות הבדידות, את רגעי הדאגה בבית - תודה מכל הלב.

בוגרי פו"מ, מפקדים, אנו עומדים על סף שנה חדשה. צפויים לנו ימים לא קלים. המדינאים ינסו לעשות שלום. אתם תתכוננו למלחמה, במגמה למנוע אותה. זה תפקידכם. אנו יוצאים למסע ארוך בדרך אל השלום, ובדרך הזו אנו זקוקים לעוצמתו של צה"ל ולכוחו. הגיבוי שלכם, של צה"ל, הוא שנותן את הכוח לשבת אל שולחן המשא-ומתן, והוא שייתן לנו את היכולת לחיות בשלום, כאשר נגיע לכך. בימים האחרונים אנו עדים למתיחות בעיראק, בעקבות החלטת ארצות הברית ובעלות בריתה למנוע טיסות של מטוסים צבאיים בדרום עיראק. אין אנו נוטלים חלק במאבק הזה שבין ארצות הברית ובעלות בריתה לבין עיראק. אנו רוצים בשקט, בשלווה, בשלום - ומאמינים ומקווים שכך יהיה. לפי הסימנים עד כה ונכון להיום, אין פניה של עיראק לפעולה תוקפנית נגדנו, ואולם אם העיראקים יחליטו אחרת וינסו לפעול נגדנו, כדאי שיידעו כי בידינו מגוון של אפשרויות תגובה. אני מאמין ומקווה שלא יהיה צורך בכך. הדיונים לעשיית שלום המתנהלים בימים אלה בוושינגטון אין בהם כדי להקל במשימתו האחת והיחידה של צה"ל, והיא להתכונן למלחמה ולנצח בה, אם ייכפה עליו להילחם. בעת ובעונה אחת, על צה"ל להתמודד עם הטרור והאלימות, ולקיים את שגרת הביטחון השוטף. אין לכם עתה שם דבר חשוב מזה. זהו תפקידכם. זו משימתכם - ועליכם למלא אותה עד תום.

בוגרי פו"מ, אתם מסיימים היום את לימודיכם במכללה לפיקוד ומטה. מחר אתם מתפזרים לתפקידיכם השונים ביחידות צה"ל. תחת פיקודיכם יהיו עשרות, ומאות, ואולי גם אלפי חיילים וחיילות. איזו בשורה תביאו אתכם מכאן בשבוע הבא לתפקידיכם החדשים? ליחידותיכם? מה תאמרו שם לחיילים? לחיילות? מה תלמדו אותם? מה הם ילמדו מכם? למדינת ישראל אין אוצרות טבע, אין מכרות פחם ואין נפט. אוצר הטבע הרציני ביותר שלנו הוא הילדים שלנו. חלק מכם כבר הורים לילדי, ואחרים עוד יהיו. רבים מכם היושבים כאן יודעים כמה שמחה וכמה דאגה יש בגידול ילדים - וכמה זה קשה. אנחנו מלווים אותם מהרגע הראשון בחרדה - לטיפת חלב, לגנון, לגן הילדים, לבית הספר, לתיכון, לעבודה. אנחנו עוברים איתם את מחלת הילדים הראשונה, את החיוך הראשון, את השן הראשונה, את היום הראשון בגן, בבית הספר, והם גדלים לנגד עיננו. בארצות חוץ, מעבר לים, נוהגים לציין את הכניסה לבגרות בנשף גדול, בחגיגת ענק, בשמלות מפוארות, בהתרגשות רבה, בריקוד ראשון. טקס ההתבגרות של הנער והנערה הישראלים הוא ליד האוטובוס הנוסע מלשכת הגיוס אל בסיס הקליטה והמיון. הוא דמעות האם, הוא התרגשות האב, והאוטובוס המתרחק. עוד לא נולדה האם, לא קיים האב, שגיוס בנם וביתם לצה"ל לא יוצר בלבם ולו גם שמץ של דאגה מפני הבלתי-נודע. כל שנה מתגייסים אלפי בני נוער לצה"ל. בוקר אחד הם עוברים מרשות ההורים שגידלו אותם, מהבית שבו צמחו, אלינו, אל הצבא. אתם מקבלים אותם לידיכם. מרגע שהגיעו לבקו"ם אנו אחראים לכל מחסורם. בכם המפקדים תלוי הרבה מאוד איך יעוצב שירותם בצה"ל בשלוש השנים הבאות, מה יהיה יחסם לצבא, למדינה, לבית שבו נולדו - ושבו אנו רוצים שימשיכו לחיות. אתם יכולים לגרום להם להיות גאים בשירותם הצבאי - או להיפך. אתם עשויים, או עלולים, להשפיע על מהלך חייהם, אולי לתמיד, ובידיכם, הרבה מאוד בידיכם, תלוי אם יחזרו הביתה בשלום. אתם אחראים לחייהם.

לאחת הבעיות הכואבות שלנו יש שם, שם פרטי ושם משפחה - זהו צירוף שתי המילים "יהיה בסדר". צירוף המילים האלה, שרבים מאיתנו שומעים בחיי היום-יום של מדינת ישראל, הוא בלתי-נסבל. מאחורי שתי המילים האלה חבוי בדרך-כלל כל מה שלא "בסדר": יהירות ותחושת ביטחון עצמי מופרז, כוח ושררה, שאין להם מקום. ה"יהיה בסדר" מלווה אותנו כבר זמן רב, שנים, והוא סממן לאווירה הגובלת בחוסר אחריות ברבים מתחומי חיינו. ה"יהיה בסדר", אותה טפיחת כתף חברה'מנית, אותה קריצת עין, אותו "סמוך עלי", הוא סממן לחוסר סדר ומשמעת, למקצועיות שאיננה, לבטלנות שישנה. אווירת ה"חפיף" היא, לצערי הרב, נחלת ציבורים רבים בישראל, לאו דווקא בצה"ל. היא אוכלת בנו בכל פה. ואנחנו כבר למדנו בדרך הקשה והכואבת ש"יהיה בסדר" פירושו שהרבה מאוד לא "בסדר". השירות בצה"ל לקראת שנות האלפיים תובע מן המשרתים בו, מכם, מאותה חבורה שאתם שייכים אליה, שורה ארוכה-ארוכה של תכונות וכישורים אשר מייחדת אתכם מקבוצות רבות אחרות באוכלוסיה. היא הופכת אתכם לקבוצת איכות שמדינה שלמה ודואגת יכולה להשעין את ראשה על כתפיה, ולדעת שבטחונה נמצא בידיים הטובות ביותר.

מה אני רואה לעצמי זכות וחובה לתבוע מכם? בראש ובראשונה - אחריות. נותנים בידיכם גורל חיי אנשים אחרים. נותנים בידיכם מסגרות ארגוניות גדולות ביותר, שאנשים בעלי ניסיון של עשרות שנים לא זוכים להיות אחראים לדומות להן. נותנים לאחריותכם ציוד לחימה ששווה עשרות מיליונים, מאות מיליונים. ואנחנו, שנותנים בידיכם את הסמכות והאחריות לחיי אנשים, לחיי הבנים והבנות שלנו, שמים בכם את מבטחנו, אחרי שהוכחתם יכולת וצברתם ניסיון. האחריות שלכם היא מוחלטת. אין לכם אל מי להביט מאחוריכם. האחריות נעצרת אצלכם. אין כבדה וחשובה יותר מאחריותכם לחיי האחרים. רובם המכריע של בני הנוער מגיעים אלינו בהתלהבות, ועם זאת, בלתי אפשרי, כמעט בלתי אנושי, שלא יהיה משבר כלשהו במעבר מהבית החם, המלטף, אל הטירונות הקשה ואוהל הסיירים בחורף. ברגעי המשבר הללו אחריותכם כפולה ומכופלת. צבא הולך למלחמות וחוזר מהן פגוע ושכול. במלחמות נופלים קורבנות, חובתנו לעשות הכול כדי לחסוך את המלחמות. אבל לפעמים אין ברירה. נפל בגורלי לבקר בבתי משפחות שכולות רבות בישראל, ואני אומר לכם במלוא האחריות, שאין דומה ביקור תנחומים אצל משפחה ששכלה את בנה במלחמה לביקור אצל משפחה שבנה איבד את חייו רק משום שחברו פלט כדור, רק משום שמפקדו נתן פקודה לא מקצועית ולא נכונה, רק משום שחבריו שיחקו בחומרי נפץ, או ברשת על מסלול המראה. אין ניחומים למשפחה שבנה נפל במלחמה, אבל בני המשפחה יודעים אז שבמותו הציל את חיינו. מה תאמרו לאם שבנה נהרג רק משום שאחד החיילים לא פעל לפי ההוראות והפקודות? שמישהו פלט כדור? נסע במהירות מופרזת? איך נישיר מבט לעיניו של אב, שבנו נהרג בגלל שמישהו חשב ואמר "סמוך עלי" או "יהיה בסדר", ושום דבר לא היה בסדר? בשנים האחרונות, בעיקר בשנתיים האחרונות, חלה ירידה משמעותית במספר התאונות והנפגעים בצה"ל, אבל את המשפחות לא מעניינת הסטטיסטיקה. מי ששכל את ילדו, שום מספר ושום אחוז אינם מעניינים את ביתו שנחרב. לא התרגלנו ולא נתרגל להרוגים בתאונות בצה"ל, וכל קורבן שכזה מחולל מצב רוח קשה בציבורים רחבים. אני יודע שבתנאים שבהם פועל צה"ל עלולות לקרות גם תאונות. אני יודע שצה"ל עושה כל מאמץ למנוע תאונות ונפגעים. רק מי ששירת כמוני, בשנות החמישים והשישים, יודע להעריך עד כמה השיפור גדול. אני ער למעשים הגדולים למניעת תאונות בצה"ל ואומר לכם: אין די בכך. אל תאמרו: אי-אפשר היה למנוע. אל תאמרו: זו הייתה גזירת גורל. אין זה כך. הרבה מאוד, כמעט הכול, תלוי בכם. אליכם התכוון ראש-הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, כאשר אמר: "תדע כל אם עברייה שמסרה את גורל בנה לידי המפקדים הראויים לכך". אתם הראויים. אתם האחראים.

אנחנו תובעים מכם מקצועיות. מפקד, בכל דרגה, חייב להיות בעל המקצוע הטוב ביותר ביחידתו. אין פשרות בעניין הזה. מפקד שאיננו מקצועי דיו מאבד את סמכותו מהרגע הראשון. חייליו מבחינים בכל מיד, ואפילו אם אינם אומרים לו, הם לא ילכו אחריו לשום מקום. להיות חייל מקצועי לקראת שנות האלפיים פירושו, מבחינתכם, ללמוד ללא הרף, להתעדכן, לדעת הכל, להטמיע את החומר, להתאמן, לתרגל, לא להרפות. אנחנו תובעים מכם יוזמה ותושייה. מפקד בצה"ל אינו יכול לחכות שאחרים יעשו עבורו את המלאכה, שאחרים יבואו עם הרעיונות הנכונים. מפקד בצה"ל חייב להתסיס את מוחו ללא הרף, לחפש פתרונות, להציע רעיונות, לפעול ולהפעיל כדי להיות ראשון - ואם אפשר גם מקורי - בכל תחום פעילות. בשנות האלפיים חייב צה"ל במפקדים וקציני מטה שמוחם פורה. אני מכיר אתכם ושכמותכם: אתם כאלה. אנחנו תובעים מכם שכל ישר. צה"ל בנוי על פקודות ונהלים. אי-אפשר אחרת. אבל גם במסגרת הפקודות והנהלים יש מקום להפעיל את השכל הישר לנוכח הנסיבות המשתנות. מפקד טוב הוא זה שרואה את הדברים נכוחה, מנתח את המצב בצורה הנכונה ביותר ומוצא את הפיתרון הטוב והפשוט ביותר. אנחנו תובעים בכם להיות בני אדם. קל מאוד להשתכר משררה וכוח. הבנים והבנות שלנו, החיילים שלכם, הם כחומר ביד היוצר - ואתם היוצרים. חובתכם כמפקדים למצות את המקסימום מחייליכם, לאמן ולתרגל אותם כדי שיהיו החיילים הטובים ביותר, להוציא מהם ליטרים של זיעה ואף לא טיפה אחת של דם, אבל גם לדאוג לכסות אותם בלילה, להמתין להם אחרי מסע מפרך עם הסנדוויצ'ים והשתייה, להיות איתם ברגעים הקשים, להיות אב וחבר כשצריך. אנו תובעים מכם דיווח אמת. אין תחליף לדיווח אמת - ובזמן, כדי להגיב ולפעול נכון. חובתו הראשונה של כל מפקד בכל עת היא לדווח אמת, גם אם היא מרה, בין שהיא לטובתו ובין שהיא לא לטובתו. דיווח שאינו אמת גורר אחריו החלטות שגויות שסופן קשה, עד כדי סיכון המשימה והחיים. אנחנו תובעים מכם דוגמא אישית, משמעת, וגאווה, ומוטיבציה. ויש לכם מכל זה, והגעתם לכאן עם כל אלה.

בוגרים, משפחות, אורחים, בפרוס תקופת החגים, לקראת השנה החדשה, אני מאחל לכולכם מכל הלב שנה טובה - שנישען עליכם בהחלטותינו, שתדעו מלאכתכם ותעשו אותה היטב. שנה טובה.

# data[].attributes.attachment_link.title
נאום טקס סיום מחזור של בית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל, 1992 (יצחק רבין)

# data[].attributes.attachment_link.description
"הבעיה שלנו: יהיה בסדר" טקס סיום מחזור של בית הספר לפיקוד ומטה של צה"ל, 1992 ראש המטה הכללי, מפקד המכללות, מפקד בית הספר לפיקוד ומטה, פרופ' אהרון שי, מדריכים, חניכים, בני המשפחות, אורחים, לפני כל דבר אחר, אני מבקש להודות למפקד המכללה ולמדריכים ולברך בברכת הצלחה את החניכים היוצאים היום לדרכם בצה"ל.

# data[].attributes.headline
נאומו האחרון של יצחק רבין (4 בנובמבר 1995)

# data[].attributes.subject
נאומו האחרון של יצחק רבין (4 בנובמבר 1995)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
תרשו לי לומר, שאני גם מתרגש. אני רוצה להודות לכל אחת ואחד מכם, שהתייצב כאן כנגד האלימות ובעד השלום. הממשלה הזו, שיש לי זכות לעמוד בראשה, יחד עם חברי שמעון פרס, החליטה לתת הזדמנות שלום, לשלום שיפתור את מרבית בעיות מדינת ישראל. הייתי איש צבא 72 שנים. נלחמתי כל עוד לא היה סיכוי לשלום. אני מאמין שיש סיכוי לשלום, סיכוי גדול וחייבים לנצל אותו למען אלה שעומדים פה, למען אלה שאינם עומדים פה, והם רבים בעם.

"תמיד האמנתי שמרבית העם רוצה בשלום, מוכן ליטול סיכון לשלום. ואתם כאן, בהתייצבותכם בעצרת הזו, מוכיחים עם רבים אחרים, שלא הגיעו לכאן, שהעם באמת רוצה בשלום ומתנגד לאלימות. אלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה הישראלית. יש לגנות אותה, להוקיע אותה, לבודד אותה. זו לא דרכה של מדינת ישראל. יש דמוקרטיה, יכולות להיות מחלוקות, אך הכרעה תהיה בבחירות דמוקרטיות, כפי שהיו ב־92, שם נתנו לנו את המנדט לעשות את מה שאנו עושים ולהמשיך בכך.

"אני רוצה לומר, שאני גאה בכך שהופיעו ויופיעו כאן נציגי המדינות שאנו חיים אתן בשלום: מצרים, ירדן ומרוקו, שפתחה לנו את הדרך לשלום. אני רוצה להודות מפה לנשיא מצרים, למלך ירדן, למלך מרוקו, שהם מופיעים כאן ומביעים את שותפותם אתנו בצעידה לשלום, אבל מעל לכל - עם ישראל בשלוש השנים ויותר של קיום הממשלה הזו הוכיח, שניתן להגיע לשלום; שהשלום נותן פתח לכלכלה וחברה מתקדמת; שהשלום הוא באמת לא רק בתפילות. הוא קודם כל בתפילות, אבל הוא שאיפת העם היהודי. שאיפה אמיתית לשלום.

"יש אויבים לשלום, המנסים לפגוע בנו במטרה לטרפד את השלום. אני רוצה לומר, בלי כחל ושרק: מצאנו שותף לשלום גם בין הפלשתינאים - את אש"ף שהיה אויב והפסיק טרור. בלי שותפים לשלום אין שלום. נתבע ממנו למלא את חלקו בשלום, כשם שאנו נמלא את חלקנו בשלום, כדי לפתור את המרכיב המסובך, הארוך, הטעון רגשות יותר מכל, בכל הסכסוך הערבי הישראלי: הפלשתינאי-ישראלי.

"זה כרוך בקשיים, גם במכאובים. אין דרך לישראל בלי מכאובים. עדיפה דרך השלום מאשר דרך המלחמה. אומר לכם את זאת מי שהיה איש צבא ושר ביטחון, ורואה את כאבי המשפחות של חיילי צה"ל. למענם, למען בנינו ונכדינו, במקרה שלי, אני רוצה שהממשלה הזאת תמצה כל שמץ, כל אפשרות, לקדם ולהגיע לשלום כולל. גם עם סוריה תהיה אפשרות להגיע לשלום. עצרת זו חייבת לשדר לציבור הישראלי, לציבור היהודי בעולם, לרבים רבים בעולם הערבי ובעולם החיצוני, שעם ישראל רוצה בשלום, תומך בשלום - ועל כך תודה רבה לכם.

# data[].attributes.attachment_link.title
נאומו האחרון של יצחק רבין (4 בנובמבר 1995)

# data[].attributes.attachment_link.description
תרשו לי לומר, שאני גם מתרגש. אני רוצה להודות לכל אחת ואחד מכם, שהתייצב כאן כנגד האלימות ובעד השלום. הממשלה הזו, שיש לי זכות לעמוד בראשה, יחד עם חברי שמעון פרס, החליטה לתת הזדמנות שלום, לשלום שיפתור את מרבית בעיות מדינת ישראל. הייתי איש צבא 72 שנים.

# data[].attributes.headline
סרטון אבני דרך

# data[].attributes.subject
סרטון אבני דרך

# data[].attributes.headline
אום יצחק רבין ז"ל - הועידה התשיעית של הנוער העובד והלומד

# data[].attributes.subject
אום יצחק רבין ז"ל - הועידה התשיעית של הנוער העובד והלומד

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
הנוער העובד והלומד

# data[].attributes.attachment_link.title
נאום יצחק רבין ז"ל  - הועידה התשיעית של הנוער העובד והלומד

# data[].attributes.headline
ערכה פעילות עבור בתי ספר על יסודיים

# data[].attributes.subject
ערכה פעילות עבור בתי ספר על יסודיים

# data[].attributes.headline
טקס יום הזיכרון 

# data[].attributes.subject
טקס יום הזיכרון 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מהד טכנולוגי

# data[].attributes.attachment_link.title
טקס יום הזיכרון ליצחק רבין תשפא.pdf

# data[].attributes.headline
סרט ביוגרפי על יצחק רבין

# data[].attributes.subject
סרט ביוגרפי על יצחק רבין

# data[].attributes.attachment_link.title
מזווית אישית  - סרט ביוגרפי על יצחק רבין

# data[].attributes.headline
שסעים בחברה הישראלית

# data[].attributes.subject
שסעים בחברה הישראלית

# data[].attributes.body
עבודות אומנות שנעשו על ידי כיתה

# data[].attributes.headline
קרועים- על שסעים בחברה הישראלית

# data[].attributes.subject
קרועים- על שסעים בחברה הישראלית

# data[].attributes.headline
מבט לאחור על ליל הרצח

# data[].attributes.subject
מבט לאחור על ליל הרצח

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי

# data[].attributes.attachment_link.title
רצח רבין: בחזרה לכיכר - היום ששינה את המציאות הישראלית | מבט לאחור 04.11.18

# data[].attributes.headline
דיוני דילמה סביב השאלות:

# data[].attributes.subject
דיוני דילמה סביב השאלות:

# data[].attributes.body
דברים שמחלישים דמוקרטיה,
דברים שמחזקים דמוקרטיה.
לדוגמא: אלימות מינית מחלישה את הדמוקרטיה.

# data[].attributes.headline
דילמות וסטראוטיפים - סרטונים וסיפורים של/על דמויות טיפוסיות בחברה הישראלית 

# data[].attributes.subject
דילמות וסטראוטיפים - סרטונים וסיפורים של/על דמויות טיפוסיות בחברה הישראלית 

# data[].attributes.attachment_link.title
חדשות מהעבר- יצחק רבין

# data[].attributes.headline
רב שיח - מאלוני יצחק

# data[].attributes.body
רב שיח - מאלוני יצחק

# data[].attributes.attachment_link.title
חודש דמוקרטיה - מושבי שיח - רשימת דוברים

# data[].attributes.headline
פעילות, קישורים - הרצוג בית חשמונאי

# data[].attributes.subject
פעילות, קישורים - הרצוג בית חשמונאי

# data[].attributes.attachment_link.title
יום הזיכרון רבין תשפא@@

# data[].attributes.headline
מערך שיעור - ברנקו וייס איתן

# data[].attributes.subject
מערך שיעור - ברנקו וייס איתן

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך שיעור - יצחק רבין

# data[].attributes.headline
מישהו שומע אותי? מצגת לפעילות בכיתה.

# data[].attributes.subject
מישהו שומע אותי? מצגת לפעילות בכיתה.

# data[].attributes.attachment_link.title
מישהו שומע אותי 25 שנה לרצח רבין כולל מצגת מלווה (1)

# data[].attributes.headline
מישהו שומע אותי- מערך הנחיה למצגת שלעיל.

# data[].attributes.subject
מישהו שומע אותי- מערך הנחיה למצגת שלעיל.

# data[].attributes.attachment_link.title
מישהו שומע אותי- רבין 25 (5)

# data[].attributes.headline
וזכרת - מערך שיעור לרבין.

# data[].attributes.subject
וזכרת - מערך שיעור לרבין.

# data[].attributes.body
משלב בתוכו את הקשר הבין דורי