# data[].attributes.body
(Marín, Reche i Maldonado, 2013)

# data[].attributes.body
Rosario, J. (2006). TIC: Su uso como Herramienta para el Fortalecimiento y el Desarrollo de la Educación Virtual. Didáctica, Innovación y Multimedia, (8), 000-0.

Tellería, M. B. (2004). Educación y nuevas tecnologías. Educación a Distancia y Educación Virtual. Revista de Teoría y Didáctica de las Ciencias Sociales, (9), 209-222.

Marín, V., Reche, E. & Maldonado, G. (2013). Ventajas e inconvenientes de la formación online. Revista digital de investigación en docencia universitaria. 7 (1) 38-39.

# data[].attributes.body
Així doncs, podem concloure que l’educació virtual és una eina que ens pot aportar moltes facilitats per continuar amb el propi procés d’ensenyament-aprenentatge tenint en compte les diferents situacions en què ens podem trobar, tot i que també reuneix una sèrie de condicions que poden dificultar el propi treball. Resulta molt còmode per a tots aquells usuaris que tenen certa dificultat per poder accedir presencialment a les classes, ja que està pensat per a què tots tinguin la possibilitat d’iniciar o continuar amb la seva formació que els enriqueixi d’aprenentatge i coneixement.

# data[].attributes.body
Poden haver malentesos en la comunicació perquè aquesta és impersonal, és a dir, l’educand i l’educador no parlen cara a cara. Per tant, s’entrarà en una mena de rutina que pot afectar negativament la seva motivació.

Les errades tècniques poden interrompre el desenvolupament de la classe.

Falta de motivació i constància per part de l’educand. La flexibilitat pot ser desfavorable perquè cal tenir uns bons hàbits d’aprenentatge per tal de no perdre una rutina. Així doncs, l’aprenentatge estarà molt condicionat per la pròpia responsabilitat.

La resolució dels possibles dubtes no és immediata, a diferència de l’educació presencial.

# data[].attributes.body
Tot l’alumnat té accés instantani i il·limitat als recursos. Així les persones que no poden assistir a classe de manera continuada per motius de treball, distància o qualsevol motiu pot seguir amb el seu aprenentatge.

Tenen flexibilitat horària, és a dir, poden adaptar l’estudi al seu horari personal.

L’educand és protagonista i responsable del seu procés formatiu, es realitza una personalització del seu aprenentatge.

Fomenta diferents formes de comunicació

# data[].attributes.body
Com a educació del segle XXI, l'educació virtual està integrada pels següents principis:

L’autoeducació

Autonomia personal

Adaptabilitat

Accessibilitat a la informació

Autoformació

Domini de les noves tecnologies

Sociabilitat virtual

També trobem les següents característiques:

Continguts i metodologies diverses

Acompanyament i orientació a l’alumnat

Variabilitat per concretar tutories

Aprenentatge significatiu i individual

(Telleria, 2004)

# data[].attributes.body
“L’educació virtual emmarca l’utilització de les noves tecnologies, cap al desenvolupament de  metodologies alternatives per a l’aprenentatge de l’alumnat de poblacions especials que estan limitades per la seva ubicació geogràfica, la qualitat de docència i el temps disponible.” (Rosario, 2006)

# data[].attributes.body
Gràcies a la irrupció de la tecnologia en la societat actual, han aparegut noves modalitats educatives que mitjançant l’ús de la xarxa han facilitat enormement l’accés a la formació i la possibilitat de poder aprendre molts continguts d’una manera més còmoda i adaptada. Una d’aquestes modalitats ha estat l’educació virtual, la qual ha sorgit per demanda d’un col·lectiu que presenta una sèrie de limitacions per poder assistir presencialment als centres educatius amb total normalitat. Dit això, anem a descobrir quines són les seves principals característiques que ens ajudin a fer una idea sobre tot el que ens pot aportar, tractant els aspectes tant positius com negatius.