# data[].attributes.body
Ciclopii (sau Cyclopes ) au fost în mitologia greacă ființe fabuloase, arată ca niște uriași cu un singur ochi în frunte. Ciclopii se aseamănă cu oamenii dar diferă prin mărime, fiind gigantici. Inițial erau doar trei: Brontes, Steropes și Arges.

Cronos ia închis pe ciclopi în Tartarus. Ei au fost eliberați de Zeus și au luptat alaturi de el împotriva titanilor. Ca rasplată, ciclopii i-au oferit lui Zeus ca arme fulgerul și tunetul. Ei au rămas muncitorii săi lucrând pe muntele Olimp.

Polifem (fiul lui Poseidon) este cel mai cunoscut ciclop. A rămas orb după lupta cu Odysseus. Se spune că Apollo ia omorat pe ciclopi pentru a răzbuna moartea fiului său, Aesculapius, omorât de Zeus.

# data[].attributes.body
Tilița Elena-Ana
Ursitoarele
Ursitoarea este o ființă imaginară din mitologia românească , despre care se crede că are darul de a hotărî soarta omului de la naștere.
Mitul ursitoarelor a fost preluat din mitologia greacă unde erau denumite Moirae.
Prin tradiție, ursitoarele sunt trei femei considerate a fi înlocuitoarele mamei. Sunt spirite care pot fi auzite cateodata ,dar nu văzute.
În a treia noapte de viața a copilului nou-născut, nașa invită ursitoarele si face o masă cu prăjituri ,bomboane ,vin ,apă, flori si tot ceea ce crede că le-ar putea plăcea acestora. Ele apar noaptea, la poarta casei in care dorm mama si cu fiul, și prezic destinul copilului. În urmatoarea dimineață ,nașa întreabă mama despre visul său și ii zice daca au venit ursitoarele ,si ceea ce au prezis. În zilele noastre, acestea se întâmplă într-un spital, pentru că pruncii nu mai sunt născuți acasă. De aceea ,nașa pune ofrandele la fereastra spitalului.
După unele credințe, Ursitoarele se numesc:
Ursitoarea-cea mai mare dintre ele ,este cea care ține fusul și furca
Soarta-este cea care-i prezice destinul pruncului
Moartea, este cea care i curma firul vieții
Uneori , se spune că acest fir le este dat Ursitoarelor de către Dumnezeu ,iar acestea trebuie să il puna pe pamant ,asezand pe el toate intamplarile pe care le va avea omul de a lungul vietii ,de la care acestea nu se va putea abate cu niciun chip.

# data[].attributes.body
AUGURES

# data[].attributes.body
Ursitoarea este o ființă imaginară din mitologia românească, despre care se crede că are darul de a hotărî soarta omului de la naștere.

Mitul ursitoarelor a fost preluat din mitologia greacă unde erau denumite Moirae.

Prin tradiție, ursitoarele sunt trei femei considerate a fi înlocuitoarele mamei. Sunt spirite care pot fi auzite câteodată, dar nu văzute.

În a treia noapte de viață a copilului nou-născut, nașa invită ursitoarele și face o masă cu prăjituri, bomboane, vin, apă, flori și tot ceea ce crede că le-ar putea plăcea acestora. Ele apar noaptea, la poarta casei în care dorm mama și cu fiul, și prezic destinul copilului. În următoarea dimineață, nașa întreabă mama despre visul său și îi zice dacă au venit ursitoarele, și ceea ce au prezis. În zilele noastre, aceasta se întâmplă într-un spital, pentru că pruncii nu mai sunt născuți acasă. De aceea, nașa pune ofrandele la fereastra spitalului.

După unele credințe, Ursitoarele se numesc:

Ursitoarea - cea mai mare dintre ele, este cea care ține fusul și furca,

Soarta - este cea care-i prezice destinul pruncului, și

Moartea, este cea care-i curmă firul vieții.

Uneori se spune că acest fir le este dat Ursitoarelor de către Dumnezeu, iar acestea trebuie să îl pună pe pământ, așezând pe el toate întâmplările pe care le va avea omul de-a lungul vieții, de la care acesta nu se va putea abate cu niciun chip.

# data[].attributes.body
Ursitoarele reprezintă unele dintre cele mai cunoscute personaje din mitologia românească. Dacă în prezent rolul lor este doar de entertainment la botez, în urmă cu câteva secole, viitoarele mămici se pregăteau destul de serios pentru venirea ursitoarelor, cărora le găteau bucate speciale.

Printre cele mai cunoscute personaje ale mitologiei româneşti se numără Ursitoarele, zânele care le stabilesc destinul copiilor la naştere. Adesea, părinţii cheamă ursitoarele la botezul celui mic, însă rolul acestora este doar de entertainment.

În urmă cu 100 de ani, puterea magică a ursitoarelor era luată în serios, iar viitoarele mămici se pregăteau pentru venirea zânelor, ce avea să îi stabilească copilului destinul.

Potrivit credinţei populare, viitoarele mămici nu aveau voie să rostească numele ursitoarelor, cum nu aveau voie nici să le pândească pentru a afla cum au ursit. Mai mult, cei care îndrăzneau să facă asta erau pedepsiţi de ursitoare cu infirmitate sau chiar moarte.

„Ursitoarele se leagă de toate aceste aspecte, sunt personaje cu caracter iniţiatic, pentru că ele ştiu, ele cunosc viitorul, stăpânesc timpul datorită acestei calităţi, de a şti şi totodată din acest motiv ele sunt prezicătoare. Străjuind la graniţa dintre viaţa şi moarte, fiinţă şi nefiinţă, ele prezidează trecerea în lumea morţilor, precum şi venirea din neant printre oameni”, explică, în Revista Bistriţei, muzeograful Irina Nemeti.

Potrivit credinţelor populare, cele care stabilesc soarta copiilor sunt trei surori: Ursitoarea, cea mai mare dintre ele, care îi stabileşte viaţa, Soartea, cea mijlocie care hotărăşte de ce întâmplări va avea parte copilul şi Moartea, cea mai mică dintre surori care stabileşte momentul în care copilul respectiv va deceda.

„Ursitoarele sunt zânele destinului. Hotărârea lor nu poate fi schimbată, exprimând caracterul imuabil a destinului uman şi cosmic. Basmele relatează numeroase încercări ale oamenilor de a se sustrage împlinirii acesteia. Toate încercările de acest fel dau greş. Nici măcar Dumnezeu nu încearcă să le schimbe hotărârea, iar intrvenţia unor sfinţi în acest sens, este de asemenea sortită eşecului”, mai spune Irina Nemeti.

Ursitoarele sunt descrise ca fiind tinere frumoase, îmbrăcate cu straie albe din pânză fină, cu aripi şi părul de aur. Acestea intră în camera pruncului şi după ce se sfătuiesc îi stabilesc acestuia destinul.

# data[].attributes.body
Moirae  au fost în mitologia greaca fiice ale lui Zeus și ale zeiței Thermis, care controlau destinul tuturor oamenilor, din momentul nașterii și până la moarte. Numele lor erau : Clothos, Lachesis si Atropos.
Chiar dacă zeii erau considerați nemuritori, până și puternica Hera avea motive să se teamă de puterea Ursitoarelor
În vechime erau descrise ca niște babe urâte, reci și neiertătoare. Nimic nu putea schimba destinul, iar când Atropos a tăiat firul vieții regelui Admetus, din Thesalia, zeul Apollo, care îi fusese păstor în timpul izgonirii din Olimp, s-a rugat să îi redea viața. Moirele nu puteau să modifice firul destinului, dar au promis că regele va trăi numai dacă altcineva îi va lua locul în tărâmul lui Hades.

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.body
Haruspuces-Toma Mihai
În religia Romei antice un haruspices era o persoană instruită să practice o formă de divinație numită haruspicy, inspecția măruntaielor în special ficatul oilor și al păsărilor sacrificate. Citirea prezențelor în mod specific, din ficat este de asemenea cunoscut prin termenul grecesc pepatoscopie.

# data[].attributes.body
Ignat Lorena Ioana

# data[].attributes.attachment_link.description
Store photos and docs online. Access them from any PC, Mac or phone. Create and work together on Word, Excel or PowerPoint documents.

# data[].attributes.body
Parcele sau Moirele sunt cele 3 surori care decideau soarta fiecărui suflet, de la naștere până la moarte, și chiar și după aceea le spuneau Ernilor despre toate nelegiuirile făcute în timpul vieții. Cea mai mică dintre ele era Clothos, cea care torcea firul vieții pentru a da naștere unei ființe. Lachesis era cea care decidea lungimea firului și alegându-i destinul ființei respective. Atropos, cea mai mare dintre parce, avea doar contribuție distructivă, ea tăind firul vieții.

# data[].attributes.body
Bucur Iulia Erika

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.body
Aceste moirae sunt cunoscute ca ursitoare in mitologia greaca, unde erau ficele lui Zeus si ale zeitei Themis. Ele aveau puterea deosebita de a controla soarta tuturor oamenilor inca din momentul in care sunt nascuti. Acestea erau temute pana si de zei.

In antichitate erau descrise ca fiind babe urate si neiertatoare , insa in mitologia romana ursitoarele sunt fapturi tinere si frumoase ca niste zane.

Miturile spun ca actioneaza  în primele trei nopți de la naștere. În prima noapte lucrează torcătoarea, torcând firul vieții noului născut, în noaptea a doua depănătoarea deapănă firul tors pe ghemul vieții și în noaptea a treia curmătoarea taie cu o seceră firul vieții. A treia ursitoare este adeseori confundată cu Zâna Morții. De fapt, ursitoarea a treia fixează doar în timp limita vieții

# data[].attributes.body
Ce erau aceștia?
->Haruspices preziceau viitorul
Cum făceau asta?
->Luau ausipiciile în urma examinării măruntaielor animalelor jertifite zeilor sau a unor fenome neobișnuite(cutremure,tunete etc.)

Dacă în Grecia știința ghicirii viitorului se menține în limetele teoreticului, la Roma divinația are un rol important atât în plan instituțional cât și în viața cotidiană

Divinato sau Arta Prezicerii era împărțită în:
Preoți prezicători                               Știința prezicerii
Auspex->Aves (zbor,cântat,felul de a mânca)<-Auspicium
Haruspex->Aves,Tonitrus,Motus,Terrae(măruntaie)<-Haruspicium
Augur->Aves,Fulmina<-Augurium

# data[].attributes.body
Oracolele sunt:
- Voința divinității exprimată prin profeți sau apostoli.
- Răspunsurile divinității la întrebările puse de oameni în diferite locuri “sfinte”.
- Templele și sanctuarele unde se poate consulta o divinitate.
- Sentințele care pretind a fi infailibile.

Cele mai faimoase oracole au fost cele de la Dodona (unde Zeus oferea răspunsuri prin foșnetul stejarilor) și cel de la Delphi (unde Apollo dădea raspunsuri prin intermediul preotesei Pythia). In ambele locuri, răspunsurile erau atȃt de ambigue, încât era imposibil să se ateste veridicitatea lor.

Oracolul grec constituie unul din aspectele fundamentale ale religiei și culturii Greciei antice. Oracolul constituie răspunsul pe care îl dă un zeu unei întrebări personale privind, în general, viitorul. Oracolele nu puteau fi realizate decât de către anumiți zei, în locuri precise, pentru subiecte bine determinate și respectând un ritual riguros.

# data[].attributes.body
Oracolul a fost metoda prin care zeii transmiteau mesaje oamenilor în Grecia Antică.
Oracolul din Delphi sau  „Pythia”, a luat parte la multe decizii luate in Grecia antica. Potrivit legendei in acest loc zeul Apolo ar fi ucis un sarpe gigant care a creat o vale. Din ramașițele șarpelui au inceput sa iasa gaze pe care oracolul le-a inhalat și astfel și-ar fi descoperit puterile. Nu se lua nici o decizie importanta in țară fără a se întreba acest oracol.

# data[].attributes.body
Oracolul grec constituie unul din aspectele fundamentale ale religiei și culturii Greciei antice. Oracolul constituie răspunsul pe care îl dă un zeu unei întrebări personale privind, în general, viitorul. Oracolele nu puteau fi realizate decât de către anumiți zei, în locuri precise, pentru subiecte bine determinate și respectând un ritual riguros. Interpretarea răspunsurilor zeului, care se exprima în diferite moduri, necesita uneori o perioadă de învățare, oracolul cerând, în general, o interpretare euristică, fiind vorba, adesea, de enunțuri enigmatice, sibiline (în mitologia greacă Sibyla era o preoteasă a zeului Apollo și un oracol).
Prin extensie și deformare, termenul de oracol desemnează, de asemenea, zeul consultat, intermediarul uman care transmite răspunsul său sau locul sacru unde este dat răspunsul. În limba greacă veche aceste sensuri erau diferențiate. Astfel, printre termenii utilizați în desemnarea răspunsului divin sunt cuvintele χρησμός (khrêsmós, faptul de a informa) și φάτις (phátis, faptul de a vorbi). Pentru a indica interpretul răspunsului divin erau folosite cuvintele προφήτης (prophêtês, care vorbește în locul [zeului]), σίβυλλα (sibylla), μάντις (mántis) sau πρόμαντις (prómantis) iar pentru a indica locul era folosit cuvântul χρηστήριον (khrêstếrion), termen ce desemnează, de asemenea, oracolul și răspunsul la oracol.

# data[].attributes.body
Olaru Stefania

# data[].attributes.body
Soarta (lat. fatum, greacă moira) acest termen poate avea mai multe înțelesuri ca de exemplu o putere personificată care se referă la o putere supranaturală care poate hotărî destinul și care trebuie acceptat de un muritor de rând neputând fi schimbat.

Astfel, expresiile uzuale precum lovit de soartă, aceasta este soarta mea sau asta i-a fost lui scris se confundă frecvent cu termenul de noroc sau ghinion.

Deja în antichitate în mitologia greacă au fost moire, ursitoare care decideau soarta oamenilor, în mitologia nordică erau nornele sau karma o concepție spirituală asiatică, (hinduism, budhism, janism) unde se crede la fel în destin care este influențat de faptele respectivului, care va plăti sau va fi răsplătit pentru faptele sale, dacă nu acum, atunci după reîncarnarea lui.

Majoritatea religiilor creștine cred în predestinație, că soarta ar fi hotărâtă dinainte de Dumnezeu. Totuși unele religii creștine cum ar fi Martorii lui Iehova nu cred asta.

Poziția oamenilor față de soartă este diferită ca de exemplu:

în cazul fatalismului cei care se lasă în voia sorții fără a întreprinde nimic pentru schimbarea ei

cei care cred și în sine însuși dar și în ajutorul divin vezi versurile:

„Nu te îndoi niciodată
Puternic tu te arată
Ridică brațele spre cer creștine
Căci Dumnezeu este cu tine”— Goethe

cei care cred că voința lor proprie este cea care decide destinul (voluntarimul).

# data[].attributes.body
MOIRAE (PARCAE)

În mitologia romană, Parcae erau trei femei care reprezentau destiul, ele dictând viața zeilor și a muritorilor. Se spune că ele nu se supuneau nimănui , zeii chiar fiind oarecum intimidați de ele.
Rolul lor în prelucrarea destinului era bine stabilit: Nona, cea care răsucea firul vieții, Decima, cea care măsura firul cu toiagul ei și nu în ultimul rând Morta, cea care tăia firul și decidea când și cum va muri o persoană.
În afară de responsabilitatea îngrijirii firului vieții, cele trei aveau și alte roluri: Nona și Decima mai erau considerate și zeițe ale sarcinii, ele arătându-se femeilor însărcinate cu trei zile înaintea aducerii pe lume a pruncului, iar Morta avea rolul de mesager al durerii si morții, fiind considerată o zeiță a morții si durerii.
Prezența a astfel de prezicătoare a sorții este întâlnită în mai multe culturi, de exemplu, echivalentul celor trei se găsește și în mitologia greacă , unde le avem pe Clotho, Lachesis și Atropos.

# data[].attributes.body
Ursitoarea este o ființă imaginară din mitologia românească, despre care se crede că are darul de a hotărî soarta omului  de la naștere până la moarte. Prin tradiție, ursitoarele sunt trei femei considerate a fi înlocuitoarele mamei. Sunt spirite care pot fi auzite câteodată, dar nu văzute.
În a treia noapte de viață a copilului nou-născut, nașa invită ursitoarele și face o masă cu prăjituri, bomboane, vin, apă, flori și tot ceea ce crede că le-ar putea plăcea acestora. Ele apar noaptea, la poarta casei în care dorm mama și cu fiul, și prezic destinul copilului. În următoarea dimineață, nașa întreabă mama despre visul său și îi zice dacă au venit ursitoarele, și ceea ce au prezis. În zilele noastre, aceasta se întâmplă într-un spital, pentru că pruncii nu mai sunt născuți acasă. De aceea, nașa pune ofrandele la fereastra spitalului.

După unele credințe, Ursitoarele se numesc:

Ursitoarea - cea mai mare dintre ele, este cea care ține fusul și furca,

Soarta - este cea care-i prezice destinul pruncului, și

Moartea, este cea care-i curmă firul vieții.

Uneori se spune că acest fir le este dat Ursitoarelor de către Dumnezeu, iar acestea trebuie să îl pună pe pământ, așezând pe el toate întâmplările pe care le va avea omul de-a lungul vieții, de la care acesta nu se va putea abate cu niciun chip.

# data[].attributes.body
Oracolul constituie unul din aspectele fundamentale ale religiei și culturii Greciei antice. Oracolul constituie răspunsul pe care îl dă un zeu unei întrebări personale privind, în general, viitorul. Oracolele nu puteau fi realizate decât de către anumiți zei, în locuri precise, pentru subiecte bine determinate și respectând un ritual riguros. Interpretarea răspunsurilor zeului, care se exprima în diferite moduri, necesita uneori o perioadă de învățare, oracolul cerând, în general, o interpretare euristica, fiind vorba, adesea, de enunțuri enigmatice, sibiline (în mitologia greaca Sibyla era o preoteasă a zeului Apollo și un oracol).

# data[].attributes.body
MOIRAE

Moirae (Ursitoarele) au fost în mitologia greacă fiice ale lui Zeus și ale zeiței Themis, care controlau destinul tuturor oamenilor, din momentul nașterii și până la moarte. Numele lor erau :Clothos, Lachesis și Atropos.

Chiar dacă zeii erau considerați nemuritori, până și puternica Hera avea motive să se teamă de puterea Ursitoarelor

În vechime erau descrise ca niște babe urâte, reci și neiertătoare. Nimic nu putea schimba destinul, iar când Atropos a tăiat firul vieții regelui Admetus, din Thesalia, zeul Apollo, care îi fusese păstor în timpul izgonirii din Olimp, s-a rugat să îi redea viața. Moirele nu puteau să modifice firul destinului, dar au promis că regele va trăi numai dacă altcineva îi va lua locul în tărâmul lui Hades. Soția lui Admetus, Alcestis s-a oferit să ia locul soțului său, dar Heracle prezent ca oaspete în casa regelui, reușește să o salveze și să reunească familia regelui Admetus.

# data[].attributes.body
Ursitoarele sunt făpturi mitice înfățișate ca ipostaze divine prin intermediul cărora acționează Soarta. Termenul de ursitoare vine de la „a ursi“ însemnând predeterminare. Ursitoarele, cunoscute și ca urse, trasează momentele biografice ale noilor născuți, iar determinările lor nu pot fi anulate pentru că ele acționează în numele Sorții. Împotriva lor se poate interveni numai parțial, pe căi ocolite cu șanse reduse de izbândă: vrăji, descântece, rugăciuni, contracte cu diavolul.

În mitologia românească, ursitoarele sau ursele apar ca făpturi feminine, uneori tinere, frumoase ca niște zâne, alteori ca Bătrâne-Fecioare, urâte ca niște vrăjitoare de unde și numele de Babele care ursesc.

Fecioria zânelor tinere sau bătrâne înseamnă starea de puritate fizică și spirituală, strict necesară ritului ursirii și imparțialității lor.

Mitul urselor prezintă două variante rituale ale ursirii:

1. Activitatea lor se desfășoară succesiv în primele trei nopți de la naștere. În prima noapte lucrează torcătoarea asistată de celelalte două, torcând firul vieții noului născut, în noaptea a doua depănătoarea deapănă firul tors pe ghemul vieții și în noaptea a treia curmătoarea taie cu o seceră firul vieții. A treia ursitoare este adeseori confundată cu Zâna Morții. De fapt, ursitoarea a treia fixează doar în timp limita vieții. Moartea ca acolit (altă categorie de împuterniciți ai Sorții) este cea care apare la momentul oportun și curmă propriu-zis viața.

2. Ursitoarele îndeplinesc întreaga lor activitate numai în noaptea a treia de la naștere.

Ursirea reprezintă o sinteză a întregii vieți a copilului abia născut, care se petrece în câteva secunde din noaptea a treia de la nașterea lui. Ghemul firului vieții este luat de a treia ursitoare, curmătoarea, care îl ascunde într-o peșteră în munți, la care are acces numai Soarta.

În a treia noapte de la nașterea copilului se punea în camera acestuia o masă cu mâncăruri alese și cu băutură pentru primirea urselor, pentru a se ospăta pe îndelete, a fi îmbunate și a fi îndurătoare cu soarta noului născut.

Tot în această cameră se punea un taler cu obiecte alese, fiecare având o anume semnificație (un fluier, un spic de grâu, un ban, o ceașcă cu vin). În dimineața următoare ursirii părinții copilului sau moașa întindeau talerul cu obiectele semnificative, urmărind ce obiect atingea întâi copilul cu mânuțele. Obiectul acela prevestea viitoarea stare socială, civilă sau profesională a copilului: fluierul -ciobănia, spicul de grâu – plugăritul, banul – bogăția, ceașca cu vin – beția.

În perioada formării credinței despre ursitoare și Soartă, părinții copilului nou-născut credeau că puteau să vadă cum vin acestea noaptea și că puteau auzi cum menesc ființarea fătului lor. Nu trebuiau să facă nicio mișcare sau să exclame ceva pentru a nu tulbura ursita și nici să divulge altora ce au văzut și ce au auzit. Trebuiau numai să se roage în taină, toată noaptea, cât stăteau ursele în camera copilului, ca vizita lor să fie cu noroc. Din cauza indiscrețiilor comise de părinți, ursitoarele s-au făcut invizibile. Rolul părinților a fost luat de moașe, despre care se credea că fiind mai prudente puteau să vadă și să audă ursita mai bine. Când moașele vedeau că intră tiptil ursele, spuneau în gând o rugăciune:

„Urselor,

zânelor,

frumoaselor,

fecioarelor,

cu bine veniți,

bine ne găsiți.

Cum vă primim,

cu masă pusă,

cu bucate direse,

vinațuri alese,

așa vă ospătați

pân’ vă dumiriți

noroc să meniți

fătului nost’…“

# data[].attributes.body
Albu David

# data[].attributes.body
În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.headline
Tudor Edoardo                                  AUGURES;În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.subject
Tudor Edoardo                                  AUGURES;În antichitatea romană augurii erau cei 16 preoți ai unui colegiu religios cărora li se atribuia facultatea de a prevesti viitorul și de a interpreta voința zeilor după zborul și cântecul păsărilor sau după măruntaiele animalelor sacrificate. Augurii erau specialiști în divinație, având sarcina de păstrare a regulilor tradiționale privitoare la observarea și interpretarea auspiciilor. Ei dețineau cărți unde erau consemnate metodele și rezultatele observațiilor lor.

# data[].attributes.body
HARUSPÍCIU, haruspicii, s. m. (În Roma antică) Preot despre care se credea că poate prezice viitorul prin examinarea măruntaielor animalelor jertfite. – Din lat. haruspex, -picis, fr. haruspice.

La etrusci haruspiciile erau practicate de persoane alese dintre nobili. La romani intalnim un colegiu inferior institutiei augurale.

# data[].attributes.headline
Sitaru  Alexandra- Ioana                URSITOARELE

# data[].attributes.subject
Sitaru  Alexandra- Ioana                URSITOARELE

# data[].attributes.body
În mitologia greacă, se spune că ursitoarele sunt fiicele lui Zeus şi ale zeiţei Themis. În momentul naşterii unui om, acestea îi controlau destinul până  în momentul morţii. Ursitoarele poartă numele de Moirae  în mitologia Elena.Numărul acestor făpturi fantastice a fost stabilit la trei. Cuvântul “moira”, în limba greacă, înseamnă  parte a unui întreg. Nimeni nu se putea opune propriului destin, prezis de către ursitoare , în  mitologia greacă.
Se spune că ursitoarele locuiau pe Muntele Olimp, de unde controlau destinele oamenilor. Mai mult decât atât, se ştie despre ursitoare că sunt surori şi sunt foarte capricioase. Cea mai mare dintre ele este Ursitoarea, care ţine  într-o mână o furcă, iar în cealaltă fusul, pe care începe să îl învârte, după ce a pus firul, care simbolizează viaţa. Sora mijlocie este soarta; aceasta toarce firul. Cea mai mică sora este Moartea, aceasta taie firul când doreşte. Numele celor trei în mitologia greacă erau urmatoarele: cea mare este Clotho, ea care toarce, mijlocia se numeşte Lachesis, si cea mică Atropos.

Chiar dacă se spune despre ursitoare că sunt fiicele lui Zeus, acestea acţionează independent de zei, reprezentând legea naturii prin care orice om care este muritor trebuie să moară. Legenda spune că şi unii zei se tem de capricioasele ursitoare, multi dintre aceştia fiind victime ale destinului prezis de ele.

# data[].attributes.headline
Dragii mei, va invit sa postati tema despre personajele mitologice, la alegere! Fiti cat mai creativi!

# data[].attributes.subject
Dragii mei, va invit sa postati tema despre personajele mitologice, la alegere! Fiti cat mai creativi!