# data[].attributes.body
La Renaixença, va ser un moviment de revivalisme romàntic de principis del segle XIX en llengua i cultura catalanes. El moviment era de les dècades de 1830 i 1840, però va perdurar fins a la dècada de 1880, quan es va ramificar en altres moviments culturals.

- Recuperar la literatura catalana culta en tots els gèneres.
- Crear un públic lector.
- Crearen revistes, diaris per acostumar a la gent.
- Crearen una indústria editorial.
- Fomentar l'aparició de nous escriptors que permetessin recuperar els diferents gèneres literaris: poesia, teatre, narrativa.
- Reforma de la llegua a un estat més pur.

· Narcís Oller (1846-1930)
· Teodoro Llorente Olivares (1836-1911)
· Jacint Verdaguer (1845-1902)

# data[].attributes.body
Modernisme, és un moviment artístic i literari associat a la recerca d'una nova titulació de la cultura catalana, una de les cultures més predominants a Espanya. Actualment es considera un moviment basat en la reivindicació cultural d'una identitat catalana. La seva principal forma d'expressió era en l'arquitectura, però hi havia moltes altres arts implicades, i especialment el disseny i les arts decoratives.

- La ruptura amb les regles i allò considerat tradicional, tant en qüestions religioses i polítiques com també socials.
- La nova ideologia i l'estil, que trencaren amb el realisme.
- La creença que la veritat és relativa i no hi ha una veritat absoluta.
- L'exacerbació de l'individu i la seva força interior que va influenciar el moviment subjectivista, impressionista, expressionista i surrealista

· Caterina Albert i Paradís (1869-1966)
· Joan Maragall (1860-1911)
· Santiago Rusiñol (1861-1931)

# data[].attributes.body
El Noucentisme a Catalunya va ser un moviment cultural català de principis del segle XX que es va originar en gran part com una reacció contra el Modernisme, tant en l'art com en la ideologia, i va ser, simultàniament, una percepció de l'art gairebé oposada a la dels avantguardistes.

- Rebuig del romanticisme i per tant del modernisme i acostament al classicisme més normatiu.
- Rebuig de la espontaneïtat i valoració de l'artificiositat.
- Predomini de la poesia sobre la narrativa.
- Valoració de la llengua literària precisa i rica.
- Voluntat de construir una Catalunya ideal on predomini la raó, el seny i l'equilibri.
- Creació d'institucions com l'IEC, la Biblioteca de Catalunya o l'Escola Industrial.
- Normativització de la llengua catalana gràcies a la Gramàtica Catalana i al Diccionari de Pompeu Fabra

· Josep Craner (1884-1970)
· Carles Riba (1893-1959)
· Eugeni d'Ors (1881-1954)

# data[].attributes.body
L´avantguardisme és la tendència, en una obra d´art qualsevol, od´un artista, a introduir elements innovadors respecte a les formes tradicionals o convencionals. També s'entén com a excessiva preocupació per desplegar recursos que trenquin o distorsionin els sistemes més acceptats de representació o expressió, al teatre, pintura, literatura, cinema, etc.

- Radical i subversiu
- Experimentació
- Convencions del color
- Del racional a l'il·lògic
- Anarquisme i innovació
- Art conceptual
- Geometria
- Abstracción

· Joan Brossa (1919-1998)
· Joan Salvat-Papasseit (1894-1925)
· J.V. FOIX (1893-1987)

# data[].attributes.body
El teatre de segle XX, en voler reflectir la societat del moment tal com és, tindrà un pes molt important. Per això és una manifestació artística increïblement representativa del moment. Durant els segles anteriors, el teatre ja s'havia renovat. Totes les innovacions dels segles passats se sumen a les que neixen amb el teatre del segle XX.

- Concepte de teatre
- Puresa teatral
- Escenografia
- Quarta paret
- Relació amb el públic
- Significat i transcendència
- Professionalització del teatre

· Jacinto Benavente (1866-1954)
· Ramón María del Valle- Inclán (1866-1936)
· Alfonso Sastre (1926-2021)

# data[].attributes.body
La prosa del segle XX ve marcada per importants personalitats i institucions espanyoles o europees com per exemple Josep Maria Sagarra, Carles Soldevila, Miquel Llor, Joan Puig i Ferreter, Mercè Rodoreda, Llorenç Villalonga, Pere Calders i Manuel de Pedrolo.

-S'atenien els models clàssics perquè poguessin ser compresos pel públic sense necessitat dels recursos retòrics.
-Va ser la gran crítica que els il·lustrats van fer als autors barrocs.
-La prosa serveix com a mitjà de comunicació, educació i propaganda
-Els assagistes van elaborar una prosa directa i precisa, a mig camí entre la dissertació científica i la conversa, reflex de la llengua culta i animada que s'utilitzaria a les tertúlies i que no exclou el to vehement quan la polèmica ho requereix.
-El gènere literari més important de la prosa del segle XVIII és l'assaig, ja que com hem vist els trets que predominen en aquesta època es desenvolupen millor amb l'exposició teòrica d'idees, pensaments i crítiques.
-L'assaig il·lustrat va tenir una llera de difusió molt important als diaris.

· Josep pla  (1897-1981)
· Monserrat Roig (1946-1991)
· Llorenç Villalonga i Pons (1897-1980)

# data[].attributes.headline
Poesia a la segona meitat del segle XX (1950-1999)

# data[].attributes.subject
Poesia a la segona meitat del segle XX (1950-1999)

# data[].attributes.body
La poesía anterior no había logrado el cambio social que deseaba, así que los nuevos poetas ya no se sienten en la obligación de dar testimonio ideológico y dedican sus esfuerzos a experimentar con el lenguaje. Los llamados poetas novísimos, conocidos a través de la antología Nueve novísimos, quisieron renovar el lenguaje poético experimentando con todas sus posibilidades, incluso las tipos-gráficas, como la supresión de las mayúsculas o de los signos de puntuación, como puedes observar en el poema de más abajo de Martinez Sarrión.

- La poesia com a experiència i coneixement
- Realisme
- Subjectivitat i intimisme
- Temes de la vida quotidiana
- Compromís moral
- Dignificació del llenguatge poètic
- Ús de la sàtira i la ironia

· Maria Mercè-Marçal (1952-1998)
· Gabriel Ferrater (1922-1972)
· Joan Vinyoli (1914-1984)

# data[].attributes.body
La literatura en català està constituïda pel conjunt de produccions literàries escrites en català. La literatura moderna es divideix en tres etapes d'un segle coincidint cadascuna amb el Renaixement, el Barroc i la Il·lustració. Malgrat la “decadència”, hi ha aportacions importants d'escriptors com Cristòfor Despuig, Joan Timoneda o Pere Serafí a la Renaixença; Francesc Fontanella, Vicenç Garcia i Josep Romaguera, durant el Barroc; i Joan Ramis, Francesc Mulet i Antoni Puig i Blanch durant la Il·lustració. Al mateix temps, també hi ha una important producció de diverses formes de literatura popular en llengua catalana.

- Reproducció de les tensions entre l'artista incomprès i la societat burgesa.
- Influència de Nietzsche en els personatges: marginació, soledat, incomprensió....
- Tendència als personatges femenins.
- L'autor reprodueix els seus estats d'ànim a través del comportament dels seus personatges.
- La inspiració amb la naturalesa.
- La defensa de la Ilengua moderna.

· Quim Monzó (1952-+)