# data[].attributes.headline
Лосось чорноморський 

# data[].attributes.subject
Лосось чорноморський 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби (Actinopterygii), ряд — Лососеподібні, родина — Лососеві. Один з 5-ти видів роду, один з 2-х видів роду у фауні України. Раніше вид розглядався у ранзі підвиду Лосось чорноморський — Salmo trutta labrax Pallas, 1814.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Ендемік Азовсько-Чорноморського регіону. В Україні трапляється у Чорному морі біля берегів Кримського п-ва, в Тендрівській та Ягорлицькій затоках, у пн.-зх. частині Чорного моря біля Одеси, в узмор’ї Дунаю та його гирлі, іноді в Азовському морі.

Чисельність і причини її зміни: Незначна. Причинами зміни чисельності є порушення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного і біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом; забруднення води та надмірний вилов.

Особливості біології та наукове значення: Морська прохідна риба. Статевої зрілості досягає на 2–3 році перебування у морі. Нерестовий хід у річки починається в лютому, досягає максимуму у квітні–травні, закінчується у червні. Нерест з жовтня по січень. Ікру відкладає на тверде дно. Молодь затримується в річках на 2–5 років. Живиться ракоподібними, личинками комах, дорослими комахами, зрідка мальками риб. У 3–4-річному віці досягає довжини 19–26 см і маси 60–170 г. У морі живиться здебільшого рибами, у меншій мірі ракоподібними.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, товсте, брускоподібне. За спинним плавцем на хвостовому стеблі знаходиться жировий плавець. Хвостовий плавець має ледь помітну виїмку. Голова невелика, клиноподібна. Рот великий, верхня щелепа сягає за задній край ока. Щелепи та кістки рота озброєні зубами. Довжина тіла здебільшого до 50 см (інколи досягає довжини 110 см і маси 24 кг), тривалість життя до 10 років і більше. Спина темно-сіра, боки й черево сріблясті. Вище й нижче бічної лінії розміщені зіркоподібні плями, що поширюються й на зяброві кришки. Спинний та хвостовий плавці темні, парні плавці та підхвостовий сіруваті.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Занесений до ЧКУ (1994), списку МСОП і Європейського червоного списку. Охороняється у Чорноморському БЗ та у Карадазькому ПЗ. Треба організувати штучне розведення, реакліматизацію, кріоконсервування гамет та ембріонів.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Можливе. Біотехніка розведення випробувана у ставових господарствах Криму. Об’єкт холодноводного рибництва.

Господарське та комерційне значення: Через незначну чисельність промислового значення не має

# data[].attributes.headline
Вирезуб причорноморський 

# data[].attributes.subject
Вирезуб причорноморський 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з 14-ти видів роду, один з 3-х видів роду у фауні України. Утворює прісноводні жилі популяції.
Природоохоронний статус виду: Зникаючий.
Ареал виду та його поширення в Україні: Басейни пн. частини Чорного і Каспійського морів, Азовське море. В Україні зараз зустрічається в бас. Верхнього і Середнього Дністра, Сів. Дінця, зрідка в Азовському морі.
Чисельність і причини її зміни: Дуже низька. Трапляється одиничними особинами, хоча раніше був звичайним об’єктом промислу. Зникнення типових біотопів, потрібних для природного відтворення, в результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненого гідротехнічним будівництвом; забруднення води, надмірний вилов.
Особливості біології та наукове значення: Напівпрохідна зграйна придонна риба. Нагулюється в солонуватих водах, на нерест і зимівлю заходить у річки. Мігрувала в річки двічі на рік: весною (з березня до травня — початку червня) і восени (з другої половини серпня — початку вересня до кінця грудня), або тільки весною з початку березня до середини квітня, рр. Обітічна, Берда. В річках тримається глибоких ділянок із швидкою течією, чистою водою і піщано-гальковим або кам’янистим ґрунтом. Статевої зрілості досягає у віці 4, переважно 5–6 років, при довжині тіла 50 см і більше. Розмноження з другої половини квітня — травні, при температурі води до 10–11°С. Плодючість до 259,6 тис. ікринок. Ікра клейка, відкладається за один раз на швидкій течії і гальково-кам’янистому ґрунті. Молодь живиться нижчими водоростями, тваринами планктону і бентосу, дорослі риби споживають переважно молюсків, ракоподібних, менше рослинність.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, низьке. Рот нижній, косо зрізаний. В бічній лінії переважно 60–67 (53–69) лусок. Найбільша довжина тіла до 71 см, маса до 8 кг, зазвичай 1,2–3,5 кг, тривалість життя понад 10 років. Верхня третина тіла темно-сіра, попеляста, боки світло- або сріблясто-сірі, черево молочно-біле. Спинний, хвостовий і грудні плавці при основі жовтуваті або буруваті, при кінцях попелясті, черевні і анальний жовтуваті або червонуваті, райдужка очей жовтувато-оранжева.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, встановлення заповідного режиму в місцях перебування; створення рибозаводу на Дністрі; проведення реакліматизації в Пд. Буг, Дніпро. Занесений до ЧКУ (1994), списків Бернської конвенції та МСОП.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Біотехніка розведення відпрацьована. У 1948–49 pр. на рисових чеках пд. України вирощували мальків.

Господарське та комерційне значення: Цінна промислова риба, чисельність якої в наших водах зараз впала до критичної межі.

# data[].attributes.attachment_caption
Benthophiloides brauneri Beling et Iljin

# data[].attributes.headline
Бичок-пуголовочок Браунера 

# data[].attributes.subject
Бичок-пуголовочок Браунера 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Окунеподібні, родина — Бичкові. Один з 2-х видів роду; єдиний вид роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Рідкісний.

Ареал виду та його поширення в Україні: Естуарні й гирлові частини річкових бас. та суміжні сильно опріснені прибережні ділянки пн.–зх. частини Чорного моря. Також Каспійське море. В Україні відзначений в гирлі Дунаю, Бузькому лимані біля Миколаєва, Пд. Бузі біля Нової Одеси, Дніпровському лимані та Дніпрі до Берислава і Каховки, також біля Херсона, зрідка в Одеській затоці в районі Чорноморки та Великого Фонтану.

Чисельність і причини її зміни: Незначна. Причини не встановлені.
Особливості біології та наукове значення: Тримається на певній відстані (до 15–20 м) від берега, на глибині 0,5–1,5, іноді 5,5 м в місцях з мулисто-піщаним дном, незначними розсипами каміння і домішками ракушняку. Може існувати в умовах як повільної течії, так і застою.
Морфологічні ознаки: Тіло веретеноподібне, невисоке, трохи стиснуте з боків, покрите не налягаючою одна на одну лускою з дуже довгими шипиками, причому покрите лише частково посередині боків; черево, основи грудних плавців і передня частина спини голі; у статевозрілих самців тіло зовсім голе. На голові луска є лише на нижній задній частині щік і на зябрових кришках. Черевний присосок з розвиненим коміром, без лопатинок і торочки. На голові немає каналів бічної лінії. Передні ніздрі конічні, прилягають до верхньої губи, задні ніздрі дуже короткі, циліндричні. Рот з численними дрібними конічними загнутими всередину зубами. На верхній щелепі зуби крупніші й у дещо більшій кількості, ніж на нижній. Найбільша довжина тіла 6–7 см. Забарвлення тіла бурувате з притемненням на спині і посвітлінням на череві, поцятковане різними за формою дрібними темнуватими плямками і крапками до утворення мармурового малюнку. Характерними є три постійні поперечні широкі темнокавові смуги (перев’язки), які звужуються донизу. Є також трикутна основою до хвостового плавця менша за попередні смуга такого ж кольору. Темно забарвлені й основи грудних і хвостового плавців. Перед першим спинним плавцем є хвилясті бурі смужки і плямки, позаду від нього розпливчасті плями на боках. Верх і боки голови також поцятковані крапками. На боках щік по смужці, що тягнеться косо вниз назад від заднього краю очних орбіт до нижнього краю щік. Загальне забарвлення плавців блідо-бурувате. Темніше забарвлений перший спинний, менш інтенсивно другий, а також хвостовий, світліше — анальний і черевні плавці.
Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Занесений до списків МСОП.
Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.
Господарське та комерційне значення: Промислового значення не має.

# data[].attributes.headline
Мінога українська 

# data[].attributes.subject
Мінога українська 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Міноги, ряд — Міногоподібні, родина — Міногові. Один з 4-х видів роду, один з 2-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Річки бас. Балтійського, Азовського, Чорного, Адріатичного і Егейського морів. В Україні відзначалася в бас. рр. Міусу, Сів. Дінця, Дніпра, Дністра, Пруту, Сірету і, вірогідно, Півд. Бугу, відмічена в пониззі Дунаю.

Чисельність і причини її зміни: Катастрофічно низька. Практично зникла в корінному руслі Дніпра і його великих притоках, Сів. Дінця і Дністра, зрідка трапляеться в їх додатковій системі. Порушення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного та біологічного режимів водойм, спричиненої господарською діяльністю.

Особливості біології та наукове значення: Прісноводна донна непаразитична мінога. Мешканець річок і струмків гірської і передгірської зони, а також рівнинних рік. Дорослі живуть на чистих, добре насичених киснем, із швидкою течією і дещо замуленим кам’янистим і кам’янисто-піщаним ґрунтом ділянках, личинки — у місцях з повільною течією та добре замуленим дном. Личинки тримаються на глибинах до 0,5–1 м, де закопуються в ґрунт. Статевої зрілості досягає через 6–7 міс. після метаморфозу, який проходить з середини липня до кінця вересня. Розмноження в квітні–травні при температурі води від 8–16°С. У самок завдовжки 16,6–20,5 см плодючість складала 5742–6066 ікринок. На нерест мігрує на невеликі відстані в чисті струмки і річечки. Личинки-піскорийки живляться детритом, найдрібнішими бентичними організмами, діатомовими і іншими водоростями. Під час метаморфозу кишечник личинок атрофується і в дорослому стані ці тварини не живляться, а після розмноження гинуть.

Морфологічні ознаки: Від міноги карпатської відрізняється меншими розмірами і розташуванням, кількістю і будовою зубів. Найбільша довжина тіла дорослих особин до 22,2 см, маса до 20 г, личинок — до 23 см і 20–25 г, тривалість життя загалом 4,8–7,2 років, з яких 4–5, можливо, припадає на личинковий період, 4–5 тижнів — на метаморфоз і 11–13 міс. на життя в дорослому стані. Верхня частина голови, боків тіла і спина в дорослих особин темно-сірі, попелясті або чорні, боки і черево сірувато-білі з сріблястим або перламутровим вилиском. Личинки зазвичай мають коричнювато-сіруваті спину і верхню частину боків тіла, жовтувато-білуваті нижні частини боків і черево.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, виявлення типових місць перебування і встановлення там заповідного режиму. Занесена до ЧКУ (1994), МСОП та до Європейського червоного списку.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.

Господарське та комерційне значення: Промислового значення не має.

# data[].attributes.headline
Шемая азовська 

# data[].attributes.subject
Шемая азовська 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з понад 20-ти видів роду, один з 4-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Вразливий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Басейн Азовського моря. В Україні зустрічається переважно в пн. і пн.-зх. частинах цьго моря.

Чисельність і причини її зміни: Точно невідома. Фактично зникла в бас. Сів. Дінця, дуже нечисленна в Азовському морі. Знищення нерестовищ і погіршення умов нагулу в результаті гідротехнічного будівництва, забруднення води і ґрунтів річок, надмірний вилов.

Особливості біології та наукове значення: Напівпрохідна зграйна пелагічно-придонна риба, яка витримує від зовсім прісної до води з солоністю 10–12‰. Нагулюється в лиманах, пригирлових і гирлових ділянках річок та в суміжних опріснених морських ділянках та в морі; на нерест мігрує в річки. Міграція починається або восени (з кінця серпня — у вересні), або рано навесні (з кінця лютого чи у березні–квітні). Статевої зрілості досягає у віці 2, переважно 3–4 років (самки на рік пізніше), при довжині тіла самців близько 14 см, самок — 17 см. Розмноження триває з кінця квітня до початку липня при температурі води 15–26°С. Плодючість до 24 тис. ікринок. Ікра клейка, відкладається зазвичай двома порціями на ділянках з чистою водою, швидкою течією і кам’янистим, гальковим або черепашково-піщаним ґрунтом. Після нересту плідники і молодь скочуються в море на нагул. Молодь живиться нижчими водоростями, зоопланктоном, личинками комах, дорослі споживають крупний планктон, личинок і дорослі форми комах, дрібних риб та їхніх личинок.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, невисоке, сплюснуте з боків. Рот кінцевий, косо зрізаний, нижня щелепа дещо виступає вперед. Лусок у бічній лінії 54–64. На першій зябровій дужці 24–28 зябрових тичинок. Найбільша довжина тіла 31 см, маса — до 200 г, тривалість життя близько 5–6 років. Спина темно-сіра або бурувата з зеленкуватим чи синюватим відтінком, боки сірувато-сріблясті з зеленкуватим вилиском, черево сріблясто-біле, всі плавці сіруваті.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Необхідно вивчити біологію і сучасне поширення, заборонити вилов і створити іхтіологічні заповідники в місцях, де мешкає ця риба. Як Шемая чорноморсько-азовська — C. mento занесена до ЧКУ (1994), списків Бернської конвенції і МСОП.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: В Україні не проводилося, але можливе, оскільки є певні розробки в Росії.

Господарське та комерційне значення: Цінна промислова риба, запаси якої дуже скоротилися.

# data[].attributes.headline
Бичок-пуголовок зірчастий 

# data[].attributes.subject
Бичок-пуголовок зірчастий 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Окунеподібні, родина — Бичкові. Один з 20-ти видів роду, один з, вірогідно, 3-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Рідкісний.

Ареал виду та його поширення в Україні: Естуарні й гирлові частини річкових бас. та суміжні сильно опріснені прибережні ділянки Азовського моря. В Україні поширений в Азовському морі, відомий з Молочного лиману і Керченської протоки.

Чисельність і причини її зміни: Точно невідома. Причини зміни чисельності. не встановлені.

Особливості біології та наукове значення: У лиманах і морі знаходиться на піщано–ракушнякових ґрунтах, а у ріках також на мулистих. Тримається на помітній глибині (до 4–8 м) і певному віддаленні від берега, на піщано-муловому, черепашниковому, іноді дещо зарослому макрофітами дні. Взимку відкочовує на глибші місця. Статеве дозрівання відбувається у віці одного року по досягненні довжини тіла 5 см і маси 3 г. Плідники завдовжки 5–10 см. Співвідношення статей рівне. Плодючість самок завдовжки від 5 до 8 см становить від 0,7 до 2,5 тис. ікринок. Розмноження відбувається неподалік від берега на мілководді при невеликій течії у квітні–червні. Ікра самками відкладається двома порціями у гнізда, побудовані самцями, які їх і охороняють. Після нересту плідники гинуть, особливо самки.

Морфологічні ознаки: Тіло вміру подовжене, спереду дещо підвищене і ледь розширене, у задній половині помітно знижене і утоншене. У кутках рота по одній дуже широкій заокругленій складці-лопаті, часто з трьома фестонами. На підборідді доволі довгий широкий плоский з боків клиновидний вусик. На щоках кісткові пластинки з зірчастими шипуватими горбками, по боках тім’я і потилиці доволі крупні зір часті горбки. Найбільша довжина тіла самців 10,7–13,5 см, самок 8,9–11 см, тривалість життя до 3 років. Забарвлення в основному сіре з деяким притемненням на спині, де наявні три коричнево-бурі перев’язки; є ряд малих плямок уздовж середньої лінії боку тіла. На другому спинному, грудних і хвостовому плавцях ряди дрібних бурих плямок.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Не здійснювалися.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.

Господарське та комерційне значення: Промислового значення не має.

# data[].attributes.headline
Умбріна світла, горбань світлий 

# data[].attributes.subject
Умбріна світла, горбань світлий 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Окунеподібні, родина — Горбаневі. Один з 17-ти видів роду; єдиний вид роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Рідкісний.

Ареал виду та його поширення в Україні: Моря Атлантичного океану. Європейське і африканське узбережжя Атлантики, включаючи внутрішні моря від Середземного до Азовського. В Україні відзначений у Чорному та Азовському морях, зокрема вздовж берегів Кримського п-ва і в Керченській протоці, біля Бердянської та Обитічної кіс, у Каркінітській і Одеській затоках та у Дніпровсько-Бузькому лимані.

Чисельність і причини її зміни: Незначна. Причини зміни чисельності не з’ясовані.

Особливості біології та наукове значення: Морський шельфовий маломігруючий вид. Тримається в районі морських обмілин, переважно над піщаними ґрунтами з домішкою гальки, черепашника й мулу, з кам’янистим дном, біля скелястих берегів. Навесні підходить до берегів і входить у солоноводні затоки; взимку переміщується у глибші місця. Довжина тіла біля берегів Криму 22–33 см, у пн.зх. частині Чорного моря 37–48 см. На нерест (у серпні) переміщується у прибережну зону. Плодючість самки завдовжки 99 см, масою 7,5 кг і віком 8 років з пн.-зх. частини Чорного моря становить 2900 ікринок. Молодь завдовжки 3,7–4,8 см і масою 0,5–2,2 г у серпні–вересні живиться гамаридами, мізидами і креветками. Дорослі особини живляться придонними організмами (креветками, крабами, черв’яками), над кам’янистим дном полюють за рибами (хамсою, шпротом, скумбрією, кефаллю).

Морфологічні ознаки: Тіло помірно подовжене, доволі високе. Задній край передкришкової кістки зубчастий. Спинний плавець складається з двох не зовсім розділених частин. Найдовша колючка у спинному плавці третя. Хвостовий плавець усічений, іноді зверху трохи виїмчастий. На підборідді є короткий, трохи потовщений вусик. Рот малий, нижній, висувний. На верхній щелепі розосереджено розташовані смужкою тонкі загострені зуби, на нижній щелепі, густішою смужкою тупі зуби. Найбільша довжина тіла, вірогідно, до 1,5 м, маса — до 30 г. Забарвлення спини коричневе; з спини у напрямку вперед-вниз по світлих боках спускаються темні звивисті смужки. Спинний і хвостовий плавці трохи світліші за спину; анальний і парні плавці ще світліші. На зябровій кришці є темна пляма.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Занесена до ЧКУ, 1994 і списків Бернської конвенції (Середземноморська популяція). Треба визначити місця перебування виду і встановити там заповідний режим, заборонити вилов, з’ясувати причини зміни чисельності.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.

Господарське та комерційне значення: Другорядне значення у місцевому промислі.

# data[].attributes.headline
Бистрянка російська 

# data[].attributes.subject
Бистрянка російська 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з 5 видів роду, один з 3-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.
Ареал виду та його поширення в Україні: Річки бас. Чорного, Азовського і Каспійського морів. В Україні відома з бас. Зх. Бугу, Дністра, Пд. Бугу, Дніпра, Сів. Дінця, річок Пн. Приазов’я (Обітiчна, Берда).
Чисельність і причини її зміни: Низька. З кінця 1970-х рр. постійно скорочує ареал і чисельнісь. Фактично зникла в басейнах річок Пн. Приазов’я, Сів. Дінця, стала рідкісною в басейнах Дніпра і Пд. Бугу і нечисленною в Дністрі. Зникнення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої в першу чергу випрямленням руслових ділянок, гідротехнічним будівництвом, а також забрудненням води.
Особливості біології та наукове значення: Прісноводна зграйна жила риба, яка мешкає тільки в річках, на ділянках з помірною або швидкою течією і чистою, насиченою киснем водою, тяжіючи до придонних шарів. Статевозрілою стає у 2 роки при довжині тіла близько 5–5,5 см. Розмноження триває з середини травня до кінця червня. Плодючість до 8 тис. ікринок. Ікру відкладає кількома порціями на мілководних ділянках із швидкою течією і твердим піщаним, гальковим або кам’янистим ґрунтом. Живиться дрібними організмами планктону і бентосу, падаючими у воду комахами, часто водоростями й ікрою риб.
Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, досить високе, сплюснуте з боків. За основою черевних плавців починається не вкритий лускою кіль. Глоткові зуби переважно 2,5–5,2. Найбільша довжина тіла до 12–13 см, маса до 30 г, тривалість життя не перевищує 5–6 років. Спина майже чорна з зеленкуватим або синюватим відтінком, боки синювато- або зеленкувато-сріблясті, черево сріблясто-біле. Вздовж бічної лінії подвійний ряд темних крапок-штрихів (подвійна «стрічка»). Черевні і анальний плавці при основі жовтуваті, червоні або сіруваті, при кінці безбарвні, всі інші плавці сірі або зеленкувато-сірі.
Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, виявлення типових місць перебування і встановлення в них заповідного режиму. Занесена до списків Бернської конвенції і МСОП та Європейського червоного списку.
Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.
Господарське та комерційне значення: Промислового значення не має. Об’єкт аматорського вилову.

# data[].attributes.headline
Карась звичайний, карась золотий 

# data[].attributes.subject
Карась звичайний, карась золотий 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з 4-х видів роду, один з 3-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Вразливий.

Ареал виду та його поширення в Україні: В Європі від Великобританії та Скандинавії на пн. до Македонії та Пн. Італії на пд., в Сибіру у річках Північного Льодовитого океану від Пн. Двіни і Печори на сх. до Індигірки, Колими і озер бас. верхів’я р. Урак, на пд. у річках Каспійського моря. В Україні ареал охоплює річки Азовсько-Чорноморського бас., в тому числі й водосховища Криму, а також басейн Зх. Бугу.

Чисельність і причини її зміни: В окремих водоймах звичайний, в інших — поодинокий, у ряді з них зник. Зникнення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом; забруднення води та надмірний вилов. У багатьох водоймах витіснений диплоїдною формою карася сріблястого.

Особливості біології та наукове значення: Тримається у заплавних водоймах, озерах, ставках зі стоячою або слабкопроточною водою та замуленим дном, що густо заросли водяною рослинністю. Витривалий до кисневого режиму. Під час промерзання водойм і літнього висихання озер перебуває у мулі на глибині понад 0,5 м. Нереститься у травні–липні. Досягає статевої зрілості у віці 2–3 років, плодючість становить майже 115 тис. ікринок. Їх відкладають трьома-чотирма порціями при температурі води не нижче 18°С на рослинність, на глибині близько 0,5 м. Живиться здебільшого бентосними організмами, також зоопланктоном.

Морфологічні ознаки: Тіло коротке, високе, сплюснуте з боків; бічна лінія повна. Спинний плавець довгий і високий, його вершина заокруглена, задній нерозгалужений промінь товстий, з дрібними зазубринами. Основа підхвоствого плавця коротка, вершина заокруглена, задній нерозгалужений промінь товстий, з численними зазубринами. Хвостовий плавець з невеликою вирізкою. Рот невеликий, кінцевий, висувний. Довжина тіла понад 30 см, маса — до 1,2 кг. Тривалість життя понад 10 років. Спина темнокоричнева, боки бронзуваті, черевце жовтаве. У молоді на хвостовому стеблі є чорнявий поясок. Спинний та хвостовий плавці темнокоричнюваті, решта плавців червонясті.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Включений до Списку рідкісних риб Європи та до Червоної книги МСОП. У Правилах рибальства (1999) встановлений мінімальний розмір 10 см, за якого дозволяється ловити у Чорноморському регіоні, в інших — не охороняється.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Розроблена біотехніка розведення.

Господарське та комерційне значення: Може бути об’єктом рибництва у водоймах, що непридатні для ведення регульованого культурного господарства.

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Окунеподібні, родина — Окуневі. Один з 4-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Басейни Дністра, Пд. Бугу, Дніпра, Дону, Кубані. В Україні ареал охоплює Середній Дністер, Дністровське водосховище, бас. Дніпра, Сів. Донець.

Чисельність і причини її зміни: Трапляється поодиноко, у ряді річок зник. Причинами зазначеного стану є зникнення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом; забруднення води і надмірний вилов.

Особливості біології та наукове значення: Річковий, придонний, осілий, зграйний, присмерково-нічний вид річок з швидкою течією, широкими піщаними чи кам’янистогальковими перекатами, що розміщені уздовж низьких, не крутих і не обривистих берегів. Дуже чутливий до вмісту кисню у воді. Статевої зрілості досягає у 3–4 роки. Плодючість до 20–30 тис. ікринок. Нерест порційний; перший відбувається за температури води 6-8°С на початку квітня, другий — у травні за температури води 12–14°С. Нереститься невеликими зграями. Ікру відкладає на перекатах з швидкою течією, на піщане чи кам’янисто-галькове дно. Ікра клейка. Дорослі особини живляться водяними комахами, личиками комарів та інших комах, червами, ракоподібними, молюсками, ікрою, мальками інших риб.
Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, невисоке, стиснуте з боків. Спинний плавець складається з двох сполучених між собою частин. Хвостовий плавець з незначною виїмкою. Голова видовжена, клиноподібна. Рило видовжене. Рот невеликий, нижній, висувний. На щелепах велика кількість дрібних зубів. На задньому краї зябрових кришок слабкі, загострені шипи. Уздовж задніх та нижніх країв передкришок гострі шипи. Довжина тіла 20 см, маса — до 200 г. Тривалість життя 8–10 років. Верх тіла жовтавий, спина та боки з бурувато-зеленавим полиском, черево біловасте. На спині та боках тіла, а також на перетинках передньої колючої частини спинного плавця є чітко окреслені округлі чорні плями. Хвостовий плавець сіруватий, решта плавців світло-біловаті.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Занесений до списків МСОП. Охороняється у Дніпровсько-Орільському та частково у Луганському ПЗ та у регіональних заказниках Донецький і Деркульський. Треба виявляти нові місця перебування і брати їх під державну охорону.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.

Господарське та комерційне значення: Через незначну чисельність промислового значення не має.

# data[].attributes.headline
Судак волзький, Берш 

# data[].attributes.subject
Судак волзький, Берш 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Окунеподібні, родина — Окуневі. Один з 5-ти видів роду, один з 3-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Басейни Каспійського, Азовського і Чорного морів. В Україні відзачений у пониззі та пригирлових ділянках Дунаю, Дністра, Дніпра, Пд. Бугу, у Каховському, Дніпровському і Дніпродзержинському водосховищах, у рр. Самара, Сура, Оріль, та у водоймах по трасі каналу Дніпро-Донбас.

Чисельність і причини її зміни: Нечисленна. Основними причинами зміни чисельності є зникнення типових біотопів, особливо репродуктивних у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом, забрудненням води і надмірним виловом.

Особливості біології та наукове значення: Прісноводний, частково солонуватоводний, придонний вид. Освоює місця з твердим піскуватим дном у річках, їх опріснених естуаріях та водосховищах. Мілководних ділянок уникає. У Дніпровському водосховищі зайняв специфічну нішу хижака-бентофага. Статевозрілими самці стають у 2 роки, завдовжки 19 см, самки на 90,5% — у 3 роки, завдовжки 22 см. Плодючість 17,7–364,3 тис. ікринок. Нереститься у квітні. Ікру відкладає на піщаних та кам’янисто-піщаних косах поблизу островів та деяких балок. Дорослі особини живляться здебільшого придонними організмами, з яких половину складають риби.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, низьке, трохи стиснуте з боків. Спинних плавців два, відокремлені один від одного проміжком. Хвостовий плавець з невеликою виїмкою. Голова видовжена, у профіль клиноподібна. Рот великий, кінцевий. Ікла на щелепах у дорослих особин відсутні, у молодих розвинені слабко. Довжина тіла до 45 см, маса до 1150 г. Тривалість життя до 7 років. Спина чорняво- чи бурувато-зеленава, боки тіла світло-сіруваті з поперечними темно-буруватими смугами, черево біловате. Спинний та хвостовий плавці світло-сіруваті з рядами чорних плям. Грудні й черевні плавці біловаті, підхвостовий плавець з чорною плямою.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Занесений до списків Бернської конвенції, МСОП та Європейського червонного списку. Охороняється у Дніпровсько-Орільському ПЗ.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Не проводилося. Штучне розмноження близьке до судака звичайного.

Господарське та комерційне значення: Промислове значення незначне і проблематичне у зв’язку зі зменшенням чисельності.

# data[].attributes.headline
Марена дніпровська 

# data[].attributes.subject
Марена дніпровська 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з понад 340 видів роду, один з 5-ти видів роду у фауні України. Раніше в Україні вид розглядався в ранзі підвиду Марена дніпровська. Видовий статус потребує підтвердження.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Ендемік бас. Дніпра та Пд. Бугу, де раніше був звичною рибою.

Чисельність і причини її зміни: Низька, трапляється поодинокими особинами. Фактично зник у бас. Середнього і Нижнього Дніпра, на верхній та нижній течії Пд. Бугу. Порушення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гід-ротехнічним будівництвом; забруднення води, надмірний вилов.

Особливості біології та наукове значення: Прісноводна річкова зграйна донна риба виключно текучих вод з чистою водою, яка дуже чутлива до дефіциту кисню у воді. Віддає перевагу порожистим ділянкам і перекатам, місцям з кам’янистим, гальковим, щільним піщаним або глинистим дном. Статевої зрілості самці досягають у 2–3 роки при довжині і масі тіла 15,6 см і 92 г, самки в 3–4 роки при 22 см і 195 г. Розмноження триває з кінця квітня до середини липня, плодючість до 32–41 тис. ікринок. На нерест мігрує на руслові мілководдя із швидкою течією і кам’янистим або крупнозернистим піщаним ґрунтом, де й відкладає слабкоклейку ікру. Личинки і молодь живляться дрібними формами фіто- і зоопланктону та бентосу, дорослі риби споживають виключно мешканців дна, зокрема личинок комах, молюсків, червів, а також ікру, молодь і дрібних риб, водорості і вищу рослинність.
Морфологічні ознаки: Зовні нагадує марену звичайну, проте тіло більш товсте, з характерною горбатістю в районі спинного плавця, хвостове стебло ширше і коротше, задні вусики коротші, досягають лише переднього краю ока, іноді середини ока. Найбільша довжина тіла 80–90 см, маса — 10–12 кг, тривалість життя 12–13 років. У забарвленні переважають жовтувато-золотисті тони, плавці забарвлені інтенсивніше: в парних, анальному і хвостовому плавцях домінує моркв’яно-червоний, в спинному — рожево-червоний кольори.
Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, виявлення типових місць перебування і встановлення в них заповідного режиму. Занесена до ЧКУ (1994) та до Європейського червоного списку.
Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.
Господарське та комерційне значення: Промислова риба, чисельність якої в наших водах зараз впала до критичної межі.

# data[].attributes.headline
Ялець звичайний 

# data[].attributes.subject
Ялець звичайний 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Коропоподібні, родина — Коропові. Один з близько 30-ти видів роду, один з 2-х видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Вразливий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Широко поширений євро-азійський вид. Річки і озера бас. Пн. Льодовитого океану, Балтійського, Чорного, Азовського, Каспійського морів (в Європі на пн від Альп і на сх. від Піренеїв), озера Сибіру, Пн. і Центрального Казахстану. В Україні раніше був поширений фактично в усіх великих річках і в їх додатковій системі, а також у проточних озерах і в дніпровських водосховищах, відмічався також в Дніпровсько-Бузькому лимані. Відсутній у Криму.

Чисельність і причини її зміни: Невелика, в останні 2–3 десятиріччя різко скоротилася. Зараз фактично зник з руслової частини Дніпра і його водосховищ та крупних притоків, в бас. Пд. Бугу, дуже нечисленний в бас. Дністра та Дунаю. Зникнення типових біотопів у результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом, забрудненням води, надмірним виловом.

Особливості біології та наукове значення: Прісноводна річкова зграйна придонна риба чистих текучих вод, яка віддає перевагу прибережним ділянкам з піщаним або піщано-мулистим ґрунтом. Статевої зрілості досягає у віці 2–3 років при довжині тіла близько 9–10 см. Розмноження відбувається з кінця березня, при прогріванні води до 5–6°С, до початку, а інколи й до кінця травня. Плодючість до 22,6 тис. ікринок. Ікра донна, клейка, відкладається за один раз в місцях із швидкою течією на різні донні предмети, зокрема на рослинність. Живиться переважно організмами бентосу — червами, ракоподібними, личинками і лялечками комах, дорослими комахами, які падають у воду, а також ікрою риб та, частково рослинністю.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, низьке, ледь стиснуте з боків. Анальний плавець з виїмкою. Рот нижній, маленький. У бічній лінії переважно 45–51 луска. Найбільша довжина тіла 20–25 см, зазвичай 10–15 см, маса до 100 г, зазвичай 30–50 г, тривалість життя до 8 років. Спина темна, від темно-сірого або оливковозеленкуватого до чорного кольору, боки світло-сірі із сріблястим вилиском, черево світло-сріблясте. Спинний і хвостовий плавці сірі, грудні, черевні і анальний блідо-жовті або жовтувато-червоні, райдужка очей жовтувато-оранжева.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, виявлення типових місць перебування і встановлення в них заповідного режиму. Занесений до списків МСОП і Європейського червоного списку.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Відомостей немає.

Господарське та комерційне значення: Промислового значення не має. Об’єкт аматорського вилову.

# data[].attributes.headline
Стерлядь прісноводна 

# data[].attributes.subject
Стерлядь прісноводна 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Осетроподібні, родина — Осетрові. Один з 17-ти видів роду; один з 5-ти видів роду у фауні України.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Ріки бас. Азовського, Каспійського, Балтійського, Карського та Білого морів, Ладозьке, Онезьке озера. В Україні траплялася в корінному руслі і в крупних притоках усіх великих рік Зараз відзначається в пониззі Дунаю і бас. Середнього і Верхнього Дністра, можливо, є в Дніпровському водосховищі.

Чисельність і причини її зміни: Дуже низька. Трапляється зрідка від одної до кількох особин. З другої половини ХХ ст. різко скоротила свою чисельність і ареал. Зникла в Сів. Дінці, Пд. Бузі та в більшій частині бас. Дніпра і Дністра. Зникнення типових біотопів, потрібних для природного відтворення, в результаті зміни гідрологічного, хімічного та біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом, забрудненням води, непомірним виловом.

Особливості біології та наукове значення: Прісноводна придонна риба. Тримається поодинці або невеликими групами на глибоких руслових ділянках річок з чистою прохолодною проточною водою і піщаним або піщаногальковим ґрунтом. Статевозрілими самці стають у віці 3, переважно 4–6 років, при довжині понад 35 см, самки у 5–9 років при довжині понад 45 см. Нерест у квітні–травні, зазвичай при температурі води 12–17°С. Плодючість до 110–140 тис. ікринок. Ікра донна, клейка, відкладається на глибоких руслових ділянках із швидкою течією і гальковим або кам’янистим ґрунтом. Після нересту плідники і молодь скочуються до місць постійного життя. Живиться ракоподібними, молюсками, личинками комах та іншими тваринами дна, рідше дрібною рибою.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, веретеноподібне, невисоке. Нижня губа посередині перервана, вусики торочкуваті. Найбільша довжина до 1–1,2 м, маса до 16 кг, зазвичай в уловах траплялися риби завдовжки до 40–60 см і масою 0,4– 1 кг, тривалість життя близько 30 років. Верхня частина тіла темна, сірувато-бура, часто із зеленкуватим чи синюватим вилиском, боки сіруваті, сталево-сріблясті, черево жовтувате або молочно-біле.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони:Заборона вилову, виявлення типових місць перебування і встановлення там заповідного режиму. На Дністрі доцільно створити заказник, а також збудувати рибоводний завод, на базі якого здійснювати штучне відтворення і реакліматизацію виду в Пд. Буг, Дніпро, Сів. Донець та інші ріки. Занесена до ЧКУ (1994), МСОП, Бернської та Боннської конвенцій, CITES та до Європейського червоного списку.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Можливе. Біотехніка розведення випробувана на ріках Волзі, Доні, Кубані, Дніпрі.

Господарське та комерційне значення: Цінна промислова риба, господарське значення якої через малу чисельність втрачено.

# data[].attributes.headline
Севрюга звичайна 

# data[].attributes.subject
Севрюга звичайна 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Осетроподібні, родина — Осетрові. Один із 17-ти видів роду, один з 5-ти видів роду у фауні України. Утворює локальні стада в певних річкових басейнах.

Природоохоронний статус виду: Вразливий.

Ареал виду та його поширення в Україні: Басейни Чорного, Азовського, Аральського і Каспійського морів. В Україні поширений біля пн. берегів Азовського моря, вздовж Кримського п-ва та у пн.-зх. частині Чорного моря.

Чисельність і причини її зміни: Незначна, з кінця ХХ ст. невпинно падає. Зараз у невеликій кількості заходить у Дунай, зрідка поодинці в Дніпровський і Дністровський лимани і фактично не заходить в Дністер, Пд. Буг, Дніпро і річки Пн. Приазов’я. Зникнення типових біотопів, потрібних для природного відтворення, в результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом, забрудненням води, надмірним виловом.

Особливості біології та наукове значення: Прохідна придонна риба, яка постійно живе в морі, а для розмноження двічі на рік заходить у річки: восени (з кінця вересня до кінця листопада) і навесні (з березня до кінця квітня — початку травня). Статеве дозрівання самців відбувається у віці 5–14, переважно в 9–12 років, самок — в 7–17, переважно в 11–14 років (при довжині тіла обох статей понад 95–100 см). Нерест з кінця квітня до середини червня при температурі води 8–15°С і вище, на глибоких ділянках корінного русла із швидкою течією та твердим, зазвичай піщано-гальковим чи кам’янистим ґрунтом. Плодючість може перевищувати 360 тис. ікринок. Ікра донна, клейка. Після закінчення розмноження плідники, а пізніше й молодь, скочуються в море на нагул. Мальки живляться переважно дрібними донними тваринами (червами, личинками комах, ракоподібними та ін.), дорослі споживають рибу, молюсків та крупних ракоподібних.

Морфологічні ознаки: Тіло видовжене, веретеноподібне, невисоке. Вусики короткі, не торочкуваті. Рило мечовидне, довге, його довжина складає понад 60% довжини голови. Найбільша довжина до 220 см, маса — до 80 кг, зазвичай ловляться особини завдовжки до 150 см масою 25–30 кг; тривалість життя близько 30 років. Верхня третина тіла темна, сірувато-блакитна або, майже чорна, боки білувато- або сріблястосірі, черево жовтувате чи молочно-біле.

Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, нормалізація екологічного стану водойм та побудова рибоводних заводів. Занесена до списків МСОП, Бернської та Боннської конвенцій, CITES та до Європейського червоного списку.

Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Можливе. Біотехніка розведення випробувана на ріках Волзі, Доні, Кубані, Дніпрі.

Господарське та комерційне значення: Цінна промислова риба, чисельність якої в наших водах зараз впала до критичної межі.

# data[].attributes.headline
Білуга звичайна 

# data[].attributes.subject
Білуга звичайна 

# data[].attributes.body
Таксономічна належність: Клас — Променепері риби, ряд — Осетроподібні, родина — Осетрові. Один з 2-х видів роду, єдиний вид у фауні України. В Україні вид раніше розглядався в ранзі окремого підвиду — Білуга чорноморська.

Природоохоронний статус виду: Зникаючий.
Ареал виду та його поширення в Україні: Чорне, Азовське, Каспійське, зрідка й Адріатичне моря. В Україні зустрічаається в пн.-зх. і пн. частинах Азовського моря, біля берегів Криму і в пн.-зх. частині Чорного моря.

Чисельність і причини її зміни: Дуже низька. Поодиноко трапляється поблизу берегів Кримського п-ва, дещо частіше в Дунаї та біля його гирла. У першій половині ХХ ст. була промисловою рибою майже на всьому морському узбережжі. Фактично зникла у пониззі Дніпра, Пд. Бугу і Дністра, а також у Сів. Дінці. Зникнення типових біотопів, потрібних для природного відтворення, в результаті зміни гідрологічного, хімічного, біологічного режимів водойм, спричиненої гідротехнічним будівництвом, забрудненням води, надмірним виловом.
Особливості біології та наукове значення: Прохідна придонно-пелагічна риба, яка постійно живе в морі, а на нерест заходить у річки. Нерестові міграції відбуваються двічі на рік: навесні (друга половина березня – квітень, при температурі води 4–5°), і восени (вересень – листопад) — нерестує навесні наступного року. Самці стають статевозрілими у віці 12–14 років при довжині понад 120 см, самки в 16–18 років при довжині понад 150 см. Нерест з кінця квітня до початку червня при температурі води 8–17°С у глибоких місцях із швидкою течією і кам’янистим або піщаногальковим ґрунтом. Плодючість 360 тис. — 7,7 млн ікринок. Ікра донна, клейка. Після нересту дорослі, а згодом і молодь, скочуються в море. Мальки споживають ракоподібних, червів, личинок комах, мальків риб; дорослі особини живляться переважно рибою.
Морфологічні ознаки: Тіло довге, високе, товсте. Рот великий, півмісячний, зяброві перетинки зрощені між собою і утворюють вільну шкірясту згортку під міжзябровим проміжком. Найбільша довжина тіла понад 5 м, маса 1000 кг (зазвичай ловлять особин до 2,5 м і до 200–300 кг), тривалість життя до 100 років. Верхня третина тулубу і голови сірувато-бурі або майже чорні з блакитним чи зеленкуватим відблиском, боки сірувато-білі, черево молочно-біле.
Режим збереження популяцій та заходи з охорони: Заборона вилову, нормалізація екологічного стану водойм, побудування рибзаводу. Занесена до ЧКУ (1994), списку МСОП, Бернської та Боннської конвенцій, CITES та до Європейського червоного списку.
Розмноження та розведення у спеціально створених умовах: Можливе. Біотехніка розведення випробувана на Волзі, Дону, Кубані, Дніпрі.
Господарське та комерційне значення: Цінна промислова риба, чисельність якої в наших водах зараз впала до критичної межі.