# data[].attributes.headline
Турбота про п

# data[].attributes.body
Турбота про потомство

# data[].attributes.headline
Білі ведмеді

# data[].attributes.body
Білі ведмеді

# data[].attributes.body
Їжаки

# data[].attributes.headline
Їжаки – дуже кумедні

# data[].attributes.body
Їжаки – дуже кумедні тваринки. Та мало хто знає, що їжак відважна та хижа тварина. І зазіхати на власний простір нікому не дасть. Особливо, якщо це стосується новонароджених малят. Тут уже материнському інстинкту можна позаздрити. Відбиватися буде не гірше вовчиці. Маленькі їжачки з’являються у розпал літа. Вони крихітні, розміром із кульку та беззахисні. Спочатку голок на тілі навіть не видно. Але наступний тиждень все кардинально змінить. І перші голочки з’являться, і забарвлення потемнішає. Їжачиха не покидає малять ні на хвильку. Годує їх молочком, зігріває тілом і дарує всю материнську любов. Їжачки ж дорослішають чи не щодня. Згодом починають гратися один з одним, мов кошенятка. Стрибають, штурхаються, качаються. Та тільки небезпека – мама поруч. Якщо погроза повторюється, їжачиха переносить дитинчат у більш надійне місце. І вже тут вона навчає їх добувати їжу, захищатися, розпізнавати друга й ворога. Та навіть такі милі створіння мають своїх ворогів. Але від гострих зубів і кігтів їжаків захищає їх колючий кожух. Це, певно, їх  єдина надія на життя.

# data[].attributes.headline
Бiлi ведмедi живуть 

# data[].attributes.body
Бiлi ведмедi живуть у дуже суворих умовах, тим не менш, проявляють зразок турботи і догляду за своїми малятами. Мама-ведмедиця, готуючись до пологів, активно набирає вагу, який до моменту появи потомства майже подвоюється! І все це лише для того, щоб не померти від виснаження після появи маленьких ведмежат - адже їх потрібно не тільки народити, але ще й вигодувати! А це справа не одного дня.

Перед пологами ведмедиця влаштовує собі в снігу затишний барліг. З'явившись на світ, білі ведмежата цілком безпорадні і потребують цілодобової турботи своєї мами. Мама-ведмедиця дбайливо вигодовує своїх малюків протягом восьми місяців і тільки після цього вона виводить їх з барлогу, щоб відвести до води і навчити ловити рибу.

Ще протягом кількох наступних років мама-ведмедиця піклується про своїх ведмежат, навчаючи їх всім премудрощам життя в суворих арктичних умовах, являючи взірець материнської любові і турботи про своє потомство.