# data[].attributes.headline
1. Григір Тютюнник Коротко про письменника. " Дивак". Ідея неповторності й багатства внутрішнього світу людини

# data[].attributes.subject
1. Григір Тютюнник Коротко про письменника. " Дивак". Ідея неповторності й багатства внутрішнього світу людини

# data[].attributes.headline
1.1 Ознайомтесь

# data[].attributes.subject
1.1 Ознайомтесь

# data[].attributes.headline
1.2.Цікаві факти про письменника

# data[].attributes.subject
1.2.Цікаві факти про письменника

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Григір Тютюнник належить до покоління шістдесятників і відомий в українській літературі як майстер психологічної новели. Цікаві факти про Григора Тютюнника, з життя (біографії) відомого письменника викладені в цій статті.

Григір Тютюнник цікаві факти

Григір Тютюнник народився в родині селян, його батька було заарештовано органами НКВС, коли йому було лише 6 років.

Григір Тютюнник прожив тяжке сирітське життя. Знав, що влада знищила його батька. Переслідували і його самого. Усе життя жив завжди з натугою. Так, тяжко переживав, коли його твори препарувала цензура. До цього додалися сімейні незгоди.
Його братом був письменик Григорій Тютюнник. Саме завдяки йому Григір почав писати.
Перше оповідання написав російською "В сумерках", і підписав псевдонімом Ташанський.

Повість "Климко" має автобіографічний характер. В 1942 році через голод та дослухавшись поради знайомих, письменник у віці 11 років пішов до матері на Полтавщину пішки.

З майбутньою дружиною Марією познайомився в університеті. Вона навчалась на відділенні української філології, а Григір вчився на відділенні російської філології. dovidka.biz.ua Він спочатку говорив і писав російською, але згодом почав писати лише українською. В них народилося двоє синів - Михайло, Василь.

Григір Тютюнник дуже любив свого батька, і після народження першого сина він твердо вирішив, що первісток буде мати ім'я Михайло на честь батька Тютюнника.

Він був повністю відданий літературі, нехтував матеріальними благами. На цьому ґрунті виникали конфлікти з дружиною. У певний момент усе це зійшлося в одну точку.

Григір не любив сидіти в Києві, мандрував по дальніх дорогах і селах. Бо там можна було почути справжню українську народну мову.

Творча спадщина Григора Тютюнника невелика - це один том на 600 сторінок. Його перу належать близько 40 новел, 5 повістей, нариси, статті. Та цінність його творчості надзвичайно висока.

У Спілці письменників його не любили за прямоту. У 1974 рік, почалися арешти української інтелігенції. Тютюнника занесли до "чорного" списку, усім видавництвам наказано не друкувати його твори, ніде не згадувати його ім'я. Якось, коли був в опалі, у нього вихопилося: "Так я ж написав тільки напівправду життя - і мене викидають з літератури. А якби я написав усю правду, то що - мене вбити треба?"

Через переслідування владою в останні роки вживав чимало спиртного. Разом із сім'єю переживав матеріальні труднощі.

6 березня 1980 р. Григір Тютюнник покінчив життя самогубством (письменник повісився). Йому було лише 48 років. Зацькований, доведений до розпачу і депресії письменник написав таку передсмертну записку: "Домучуйте когось іншого, а моє, що в мене є, спаліть".

Секрет успіху Григора Тютюнника

Один молодий автор почав просити, щоб Григір Михайлович поділився секретами творчості. "Ніяких секретів нема", - каже Тютюнник. - "Я прочитав вашу новелу "Іван Срібний". Як усе там природно, просто не можна відірватися", - говорить молодик. - "Слухайте, голубе, я знаю ваш рід, ви ніколи не знали нестатків. Ви ніколи не мерзли серед голого степу в завірюху, коли йдеш на свиноферму. А йдеш туди, бо там твоя тьотя зварить картоплі свиням, то й тобі щось перепаде. І ти йдеш, бо вдома - ні крихти. Ви не зрозумієте цього, бо такого не пережили". - "Та все ж таки секрети творчості є?" - "Є! - з притиском каже Григір. - Передаю секрет: біль. Повна душа болю ".

# data[].attributes.attachment_link.title
Цікаві факти про Григора Тютюнника - Dovidka.biz.ua

# data[].attributes.attachment_link.description
Григір Тютюнник цікаві факти з життя (біографії), творчості відомого письменника розкажуть про його дитинство, особисте життя, захоплення.

# data[].attributes.headline
1.3. Цифровий диктант за біографією письменника

# data[].attributes.subject
1.3. Цифровий диктант за біографією письменника

# data[].attributes.headline
1.4. Вправа " Лексичне значення слова"( робота зі словником)

# data[].attributes.subject
1.4. Вправа " Лексичне значення слова"( робота зі словником)

# data[].attributes.body
Дивак- це той, хто своєю поведінкою і вчинками викликає здивування
Дивакуватий -- це той, хто своєю поведінкою, учинками викликає здивування; трохи дивний.

# data[].attributes.headline
1.5.Слухаємо оповідання

# data[].attributes.subject
1.5.Слухаємо оповідання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книги, що говорять (аудіокниги шкільної програми)

# data[].attributes.attachment_link.title
Григір Тютюник   "Дивак"

# data[].attributes.headline
1.6. Опрацювання твору

# data[].attributes.subject
1.6. Опрацювання твору

# data[].attributes.headline
1.7.Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
1.7.Домашнє завдання

# data[].attributes.body
Скласти історію Олеся: ким і яким би він став у дорослому житті

# data[].attributes.headline
2. Г.Тютюнник. " Дивак".Допитливий, чуйний, добрий хлопчик Олесь, його жага пізнати загадковий світ природи, уміння фантазувати, уявляти.

# data[].attributes.subject
2. Г.Тютюнник. " Дивак".Допитливий, чуйний, добрий хлопчик Олесь, його жага пізнати загадковий світ природи, уміння фантазувати, уявляти.

# data[].attributes.headline
2.2. Вікторина " Де мій хвіст?"

# data[].attributes.subject
2.2. Вікторина " Де мій хвіст?"

# data[].attributes.body
Учитель читає початок речення, а учень має знайти його" хвіст"( кінець речення)

# data[].attributes.headline
2.3. Анкета головного героя

# data[].attributes.subject
2.3. Анкета головного героя

# data[].attributes.body
1. Ім"я (Олесь)
2.Портрет (Худорлявий,маленький хлопчик, слабосилий,  допитливий).
3.Уподобання (Має творчі здібності, любить малювати).
4.Ставлення до природи (Уважний і спостережливий)
5.Вчинки і поведінка (Добрий і милосердний, має природне чуття краси і свободи).
6.  Думки і переживання ( Вдумливий і вразливий).
7.Оцінка з боку дорослих ( Дивак, не такий,як усі).

# data[].attributes.headline
2.4. Заповнюємо таблицю

# data[].attributes.subject
2.4. Заповнюємо таблицю

# data[].attributes.headline
2.6.Підсумовуємо

# data[].attributes.subject
2.6.Підсумовуємо

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бакуменко Оксана 

# data[].attributes.attachment_link.title
Тести за змістом твору Григора Тютюнника "Дивак". - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з української літератури (5 клас). Головний герой твору "Дивак":

# data[].attributes.headline
2.7. Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
2.7. Домашнє завдання

# data[].attributes.body
Написати твір " Моє ставлення до Олеся".

# data[].attributes.headline
3. Позакласне читання. Оксана Сенатович " Малий віз"

# data[].attributes.subject
3. Позакласне читання. Оксана Сенатович " Малий віз"

# data[].attributes.headline
3.1.Знайомство з письменницею

# data[].attributes.subject
3.1.Знайомство з письменницею

# data[].attributes.headline
3.2.Слухаємо твір

# data[].attributes.subject
3.2.Слухаємо твір

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книги, що говорять (аудіокниги шкільної програми)

# data[].attributes.attachment_link.title
Оксана Сенатович "Малий віз"

# data[].attributes.headline
3.3. Словникова робота

# data[].attributes.subject
3.3. Словникова робота

# data[].attributes.body
Дати нурка – пірнути;

Дишель – палиці, якими з’єднуються віз з упряжкою коня;

Куліш – густий суп із пшона;

Малий Віз – посуда з круглим дном;

Побіччя – край воза;

Хмиз – тонкі гіллячки;

Канапа – ліжко без спинок;

Бабахнувся – впав;

Казан – сузір’я;

Залагодити- владнати, допомогти.

# data[].attributes.headline
3.4. Установіть події в хронологічному порядку

# data[].attributes.subject
3.4. Установіть події в хронологічному порядку

# data[].attributes.body
1. Зустріч Дмитрика з козаками
2.Візит Дмитрика до бібліотеки
3.Бесіда Дмитрика з мамою
4.Розмова з козаками про Івана Сірка

# data[].attributes.headline
3.5.Бесіда за змістом 

# data[].attributes.subject
3.5.Бесіда за змістом 

# data[].attributes.headline
3.6.Паспорт твору

# data[].attributes.subject
3.6.Паспорт твору

# data[].attributes.headline
3.7. Закріплюємо

# data[].attributes.subject
3.7. Закріплюємо

# data[].attributes.body
Бесіда з учнями:

У будь-якій казці є багато повчального. Що ви почерпнули для себе з прочитаної казки?

# data[].attributes.headline
3.8. Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
3.8. Домашнє завдання

# data[].attributes.body
Підготувати  порівняльну характеристику Дмитрика і Сірка.

Намалювати ілюстрації до твору.

# data[].attributes.headline
4. Микола Вінграновський " Сіроманець" -- захоплива й драматична історія про хлопчика й вовка як приклад гармонії людини і природи

# data[].attributes.subject
4. Микола Вінграновський " Сіроманець" -- захоплива й драматична історія про хлопчика й вовка як приклад гармонії людини і природи

# data[].attributes.headline
4.1. Знайомимось з письменником

# data[].attributes.subject
4.1. Знайомимось з письменником

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аудіокнига.UA

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Вінграновський. Сторінки з життя (Біографія)

# data[].attributes.headline
4.2.Літературний конкурс допитливих

# data[].attributes.subject
4.2.Літературний конкурс допитливих

# data[].attributes.headline
4.3. Асоціативний кущ

# data[].attributes.subject
4.3. Асоціативний кущ

# data[].attributes.body
Які асоціації у вас виникли зі словом сіроманець( вовк)?

# data[].attributes.headline
4.4. Проблемне питання

# data[].attributes.subject
4.4. Проблемне питання

# data[].attributes.body
Вовк -- ворог чи друг людини?

# data[].attributes.headline
4.5. Вдумливе читання твору

# data[].attributes.subject
4.5. Вдумливе читання твору

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вночі прийшла осінь, і вовк хмукнув на сизий листок ожини, хмукнув і сказав: "Ого-го!" Тоді він підняв лапу і лапою вмився. Промив очі, пострушував з себе листя, послухав свист синиці і знову ліг.

- Далеко! - сказав він собі.- А навіщо?

Потім вовк заспівав. Він співав тихим старим голосом, і така дорога лежала за ним, що аж за Одесою і за Єгиптом виднілася кожна бадилина. Вовк лежав між грибами, очима у поле, і над ним по листочку опадав ліс.

Звали його Сіроманцем, і він був найстарішим вовком у світі. Все своє сіроманче життя він водив зграю. Молоді вовки з лісів і яруг мріяли пройти у нього бойову вовчу стратегію і тактику. Він снився молодим вовчицям.

Не один кінь з предсмертним кривавим хрипом падав на траву чи на сніг од зубів Сіроманця.

Його проклинали конюхи і пастухи.

Коли ж нічого було їсти і вовк пересиджував день або й три на болоті чи в чагарях, то й зграя сиділа позаду нього, кусаючи себе за хвости.

- Не здохнете! - казав їй вовк.- Вам аби їсти! Лягайте та спіть. У мене самого живіт - аж можна почухати його крізь спину!

І зграя мовчечки лягала.

Отоді вовк ставав на великий піст. В таку пору він любив, як цвітуть будяки. Їхні малинові голови під ластівками навпроти хмар нагадували вовкові рясну велику кров, і він, засинаючи, медово позіхав.

Тепер, на старість, вовк осліп. Бурхлива темнота зацарювала в його очах. Один лише нюх водив його по світу. І кашляти вже почав. І снився щоночі йому єдиний сон: срібні очі постріляних вовченят, постріляні вовчиці з білими зубами у землю, і снився він собі сам.

Свистіла уві сні синиця, хропли миші у норах, і здалеку запахло кіньми. Сіроманець здув прилиплий до носа листок, встав і пішов на кінський той запах.

За лісом при горі-долині миготіло село. Бід села охляп на коні їхав Василь Чепіжний. Кінь крутився під ним, харапудився, але Василь бив його прикладом рушниці по заду, і кінь віз його далі.

Сіроманець похлебтав з калюжі води, лугом відбіг від лісу і від дороги, заліг за копицею сіна. Нанюхав у сіні кількатеро мишей, підснідав ними і знову виструнчив носа у спину Василя Чепіжного та його коня.

Чепіжний в'їхав конем у мокрий ліс. Сіроманець поволеньки на старих своїх лапах рушив за ними.

Чепіжний наставив вуха на лісову невідомість, сплигнув з коня, перекинув рушницю з руки в руку, повів коня стежкою, вивів його на галявину, прив'язав до сосни, а сам відійшов і заліг у ямі.

Сіроманець заліг і собі позаду Василя Чепіжного і його коня. Вітер дув Сіроманцеві в ніс. Вітер гостро пахнув конем, але між конем і Сіроманцем лежав Чепіжний та його рушниця.

Щось хряснуло в соснах! Василь зняв картуза і задихав у нього. Кінь затрусився, застриг вухами і ліг на землю.

- Не лягай! Не лягай на землю! - зашепотів коневі Василь Чепіжний.- Встань! Встань і пахни!

Знову щось мокро хряснуло в лісі. Рушниця в руках Василя Чепіжного сіпнулася на той хряскіт, око завмерло на мушці.

Кінь не вставав, дрібно тремтів, падали краплі на нього, і від кожної крапелини він здригався, як від пострілу.

"Старе і хворе! - подумав про свого коня Чепіжний.- Чом він тебе не з'їв, коли ти ще було молоде!.. То вже лежи, а прийде - на цей раз я його неодмінно укохкаю!"

Свиснула синиця. Її порожній осінній свист не сподобався Чепіжному. Посіявся дощ. Чепіжний одягнув картуза і ліг щокою на курки. Так вони і лежали: кінь, Чепіжний, а поза ними вовк.

Вовк звівся на лапи.

Не встиг Чепіжний ойкнути, як вибита з його рук рушниця полетіла в кущі, і Сіроманець задихав йому в покраплену дощем горлянку.

Скочив на ноги кінь, хилитнув сосною, заіржав, відірвався, повалив один кущ, другий - Сіроманець побіг було за ним, проскочив галявину, але повернувся до Чепіжного. Чепіжний світив сірник по сірникові, задкував лісом від Сіроманця, відмахувався патронташем, ускочив в болото, у воду, в мочарі - Сіроманець спокійно ішов за ним.

- На, на, все, що хочеш, на! - викидав під ніс Сіроманцеві Чепіжний із торбини і хліб, і бринзу, патрони викидав.

Сіроманець загнав Чепіжного по шию в озеро і сам сів на березі.

Перед оком Чепіжного на воді тихенько кипів осінній дощ, за осокою сірів Сіроманець.

- Замерзаю! - кричав Чепіжний крізь дощ над водою.- Пропаду! Пропадаю! Гав! Гав! Гав! - загавкав Чепіжний до Сіроманця і люто рушив з води на нього.- На мене - їж! Жери мене! Зжери мене, як ти з'їв мою козу восьмого березня! Я перебив твою зграю і вовченят перебив, я!

Чепіжний вигрібся на берег, плюнув у руки і кинувся на вовка.

Сіроманець збив його своїми старими грудьми назад, у воду...

Мрячився дощ, при горі-долині миготіло село, гуркотів у небі високий літак.

Прилетів вертоліт. Порозганяв на вигоні курей і сів перед вікнами села - Сашко побіг і собі подивитися. З вертольота вилізло шестеро дядьків з рушницями та патронташами, до них від контори почвалав з обмотаною шиєю Василь Чепіжний.

- А видумали - що?! - бухикав щасливий Чепіжний.- Він причаївся тут, у нашому лісі, до ранку держав мене по шию в воді, мало я дуба не врізав! А тут ще зуб розболівся... Коли б не зуб, то я сам би перегриз йому горло! Я вже йому й коня прив'язав до сосни, коли ж чую: на рушницю мою тільки хтось плиг із кущів, мах - і рушниця летить, наче її й не було у моїх оцих-о руках! Дивлюсь, а він уже стоїть переді мною, як грім. Зуби не зуби, а метрові кілки затесані, язичище горить, як черінь, і пахне від нього кров'ю. Тоді він лапою обмацав мої кишені, зняв з оцієї ось шиї торбу з хлібом і каже, прямо-таки так і каже: "Руки вгору!" Що робити? Піднімаю. Стою. Злякався. Він облизався і гарчить далі: "Кажи спасибі, що я сьогодні не голодний. Але затям: доїм усіх ваших коней, візьмуся тоді за вас і за ваших дітей, а тебе, Чепіжний, першого з'їм! Марш з мого лісу!" Я задки-задки, руки болять, дощ у рукави наливається, отак і відступаю, а він іде, хліб мій жує, пожує і виплюне - не голодний! Дивлюсь: позаду мене вода, озеро. Хотів я озеро було обійти, дорогою задкувати, так він до мене тільки - плиг! Та лапою по морді мене тільки - лясь! "Лізь,- каже,- у воду, Чепіжний, бо з'їм, хоча я сьогодні і не голодний". Що робити? Лізу. Стою по шию. Руки над головою, рукава повні дощу, ллється, одним словом, вода згори і зсередини, кругом вода. А він сідає на березі, обмотується хвостом і починає, ви вірите, співати "Закувала та сива зозуля...".

- Може б, вам, Василю Дмитровичу, лягти, ну, не в лікарню, а так десь удома, та відпочити? Півночі простояти по шию у воді - так і до пропасниці недовго...- сказав хтось із мисливців.

- А що, я щось не те сказав? - визвірився Чепіжний. Потім пожував шнурка від вуха шапки,- сьогодні він був у шапці,- трохи заспокоївся.- Правда, я зранку добряче випив, та як і не вип'єш після такого потопу?

Сашко бачив, як біжать від своїх хат Шевчук з Побігайлом, вимахують рушницями І просто руками, підбігають до гурту, і вся ця рушнича армія заходить у контору.

Сашко і собі хотів було зайти, але сторожиха баба Маня не пустила:

- Іди-но ти краще вроки вчи, а то скажу батькові!

Сашко ще раз обійшов вертоліт. Вертоліт нагадував Сашкові великого пуголовка.

"Тепер пропав Сіроманець!" - подумав Сашко, і йому стало сумно біля цього пуголовка.

На подвір'ї стояв газик: батько приїхав на обід. Мати з рушником через плече зливала батькові на руки.

- Тату, прилетіли!

- Хто, синочку?

- Аж з області. Може б, ти зараз сходив до них та що сказав? По Сіроманця прилетіли! А це ж то нечесно - він один, а їх онде скільки! Тату, вони з дядьком Чепіжним у конторі, сходи!

- А що ж їм тато може сказати? - мати подала батькові рушник.

- Як-то що? - здивувався Сашко,- Татко - голова колгоспу!

- А Сіроманець - то вовк!

- Вовк, мамо, вовк!

- Він не колгоспівський, і тато за нього не відповідає.

- Тату, так? - Сашко мало не кричав.- Раз він не колгоспівський, то чий же він і що, його треба, виходить, убивати?

- Та не знайдуть вони Сіроманця, синочку. Сіроманець найхитріший вовк у світі,- сказав тато.

- А зграю його ж перебили і вовченят! Сам дядько Василь премій за вовків получив стільки, що аж чорного мотоцикла купив.

- А ти, Сашко, забув,- обізвалась від столу мати,- скільки Сіроманець коней та овець переїв?

- Скільки? От скажи, тату, скільки?

- У нашому колгоспі - нічого. Правда, козу дядька Чепіжного...

- Так,- паленів Сашко,- козу з'їв. Бо дядька Чепіжного Сіроманець не любить. Дядько Чепіжний на нього ями копає по лісосмугах. А коли пропала вівця, то всі звернули на Сіроманця. А Сіроманець її в очі не бачив.

- Побігайло відшкодував: заплатив штраф,- сказав батько.

- Тоді хто з них вовк - Сіроманець чи дядько Побігайло, що на своїх іменинах ту вівцю з'їв?

- Дався тобі цей вовк,- сказала мати,- і що ти з нього робиш святого?

- Так він живий, мамо, і йому треба жити. А потім, на те він і вовк: не буде ж він їсти манну кашу, як я. І ніхто не пече йому і не варить.

- Це у твого вовка голова не варить: загнав дядька Чепіжного в холодну воду по шию. Тепер хай тікає, куди очі бачать!

- Та не впораються вони з Сіроманцем,- знову сказав батько.- Доки вони там гомонять у конторі, Сіроманець накивав п'ятами - не те вертольотом, ракетою його не доженеш. Іди, сину, до школи, бо спізнишся.

До школи Сашко ходив далеченько. До школи була і дорога, нею ходили всі, хто хотів, а Сашко ходив стежкою, лісом. Лісом, потім трохи полем, за полем починався райцентр, а в ньому скраєчку стояла Сашкова триповерхова біла школа.

Сашко пройшов ліс, вийшов у поле, як почув скрекотіння вертольота: півколом низесенько над лісом він летів на Сашка. Сашко чи злякався, чи що, але сів на землю і прикрився портфелем: над Сашком пролітало однооке обличчя Чепіжного, воно швидко летіло туди, у степи, у яри, за Буг, до лиманів, Сіроманцеві на погибель.

Того дня до школи Сашко не пішов. Він повернувся до лісу, пригарбав листям портфель, щоб не носитися, подивився на срібне павутиння на сучках, на павучків, заліз рукою у низеньке порожнє чиєсь гніздечко, пошарудів у гніздечку опалим листям і - куди б це його піти? - подався до яру.

У яру нічого не росло - боялося весняних вод: з полів саме цим яром летіла весняна вода і могла забрати не те що деревину або кущ, а навіть і п'ятеро вертольотів, коли б вони їй стали на дорозі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сіроманець - Микола Вінграновський, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Сіроманець" (автор: Вінграновський Микола Степанович). Читати повністю електронну книгу Микола Вінграновський - Сіроманець онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.headline
4.6.Обговорення змісту прочитаного

# data[].attributes.subject
4.6.Обговорення змісту прочитаного

# data[].attributes.headline
4.7. Домашнє завдання 

# data[].attributes.subject
4.7. Домашнє завдання 

# data[].attributes.body
Виразно читати повість,  підготувати малюнки до змісту повісті.

# data[].attributes.headline
5. М.  Вінграновський " Сіроманець". Гуманізм повісті.

# data[].attributes.subject
5. М.  Вінграновський " Сіроманець". Гуманізм повісті.

# data[].attributes.headline
5.1.Ланцюжок подій

# data[].attributes.subject
5.1.Ланцюжок подій

# data[].attributes.headline
5.2. Тлумачення слова

# data[].attributes.subject
5.2. Тлумачення слова

# data[].attributes.body
Гуманізм - це с тавлення до людини, пройняте турботою про її благо, повагою до її гідності; людяність.
- Як ви розумієте значення слова гуманізм?
- Звірте свої міркування із записом на дошці. - Наведіть приклади гуманізму з даного тексту.
- Зробіть висновки про гуманізм повісті.(Саме в дружбі та співчутті хлопчика до вовка розкривається гуманізм повісті).

# data[].attributes.headline
5.3.Робота з текстом твору 

# data[].attributes.subject
5.3.Робота з текстом твору 

# data[].attributes.body
Тема: зображення конфлікту цивілізації та природи.
Ідея: уславлення дружби, співчуття, беззастережної хоробрості та самовіддачі у взаємодії людини з твариною; засудження жорстокого поводження з твариною та людського злопамятства.

# data[].attributes.headline
5.4. Аналіз образу Сіроманця

# data[].attributes.subject
5.4. Аналіз образу Сіроманця

# data[].attributes.headline
5.5. Робота зі  схемою

# data[].attributes.subject
5.5. Робота зі  схемою

# data[].attributes.body
Світ природи та світ людини

# data[].attributes.headline
5.6. Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
5.6. Домашнє завдання

# data[].attributes.body
Виписати цитати до характеристики Чепіжного і Сашка

# data[].attributes.headline
6. М.Вінграновський " Сіроманець". Доброта, вигадливість, рішучість Сашка, його здатність на самостійні вчинки.

# data[].attributes.subject
6. М.Вінграновський " Сіроманець". Доброта, вигадливість, рішучість Сашка, його здатність на самостійні вчинки.

# data[].attributes.headline
6.1.Вірні друзі 

# data[].attributes.subject
6.1.Вірні друзі 

# data[].attributes.headline
6.2.Створення синонімічного ряду

# data[].attributes.subject
6.2.Створення синонімічного ряду

# data[].attributes.body
ЩО означає робити добро?

# data[].attributes.headline
6.3.Характеристика головних героїв твору

# data[].attributes.subject
6.3.Характеристика головних героїв твору

# data[].attributes.body
Сашко

# data[].attributes.body
Чепіжний

# data[].attributes.headline
6.4. Прийом " Кластер"

# data[].attributes.subject
6.4. Прийом " Кластер"

# data[].attributes.body
Створіть деревоподібну діаграму із наступних слів і висловів

# data[].attributes.headline
6.5. Підсумовуємо

# data[].attributes.subject
6.5. Підсумовуємо

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Калич Лариса Іллівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Тести за змістом повісті М.Вінграновського "Сіроманець" - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з української літератури (5 клас). Що робив Сіроманець усе життя?

# data[].attributes.headline
6.6. Домашнє завдання 

# data[].attributes.subject
6.6. Домашнє завдання 

# data[].attributes.body
Написати власне закінчення повісті " Сіроманець"

# data[].attributes.headline
Дивак Тютюнника<

# data[].attributes.body
Дивак Тютюнника

# data[].attributes.headline
5.1.Ланцюжок подій
5.1.Ла

# data[].attributes.body
5.1.Ланцюжок подій
5.1.Ланцюжок подій
5.2. Тлумачення слова
5.2. Тлумачення слова
 Гуманізм - це ставлення до людини, пройняте турботою про її благо, повагою до її гідності; людяність.
- Як ви розумієте значення слова гуманізм? 
- Звірте свої міркування із записом на дошці. - Наведіть приклади гуманізму з даного тексту. 
- Зробіть висновки про гуманізм повісті.(Саме в дружбі та співчутті хлопчика до вовка розкривається гуманізм повісті).

5.3.Робота з текстом твору
5.3.Робота з текстом твору 
Тема: зображення конфлікту цивілізації та природи.
Ідея: уславлення дружби, співчу

# data[].attributes.headline
есктоп-спектакля «

# data[].attributes.body
есктоп-спектакля «

# data[].attributes.headline
.😂Сайт схожий на смі

# data[].attributes.body
.😂Сайт схожий на смітник!!!🤮💣💥

# data[].attributes.body
1951

951
95
1
951

95
1
951
951
91
91
95

66262

2
62
62
6

26
2

62

62
62
62

62
62
62
62
62
62
62
6
26
26
26
26
2
6

2б62д
6б26б2
6б2
6б
2б6
2б6
2б6
2б6
2б6
2б62
б62
6б2
6б2
6б2
6бю
2б62
б6
2б6

2б62
б
2б6

2б6

2б6
2б6
2б6
2б6
2б6
26б

26б2
б62
б62
б62
6б2
б6
2б6
262

бб
6

б6665б6б66

ро
ри
о

щ

# data[].attributes.headline
письменника. " Дивак". Ід

# data[].attributes.body
письменника. " Дивак". Ідея неповторності

# data[].attributes.headline
5.3.Робота з текстом тво

# data[].attributes.body
5.3.Робота з текстом твору
5.3.Робота з текстом твору 
Тема: зображення конфлікту цивілізації та природи.
Ідея: уславлення дружби, співчу
Тут пока пусто
-_-
-_-
есктоп-спектакля «
есктоп-спектакля «
бан
бан
.😂Сайт схожий на смі
.😂Сайт схожий на смітник!!!🤮💣

# data[].attributes.headline
Цікаво  усно і красиво написано 

# data[].attributes.subject
Цікаво  усно і красиво написано 