# data[].attributes.headline
Неперевершений плакат Вероніки

# data[].attributes.subject
Неперевершений плакат Вероніки

# data[].attributes.body
https://padlet.com/vomikheievaif19/mikheieva_writing101

# data[].attributes.headline
Плакат Софії про гурт «Queen»

# data[].attributes.subject
Плакат Софії про гурт «Queen»

# data[].attributes.body
https://ru.padlet.com/sokondratievaif19/Kondratieva_Queen

# data[].attributes.headline
Якщо ти фанат гурту 

# data[].attributes.body
Якщо ти фанат гурту BTS, тобі точно сюди

# data[].attributes.headline
Тут ти точно знайдеш

# data[].attributes.body
Тут ти точно знайдеш щось цікаве для себе про китайську музику

# data[].attributes.headline
Тут можна дізнатися 

# data[].attributes.body
Тут можна дізнатися більше про живопис

# data[].attributes.headline
Переходь сюди, якщо 

# data[].attributes.body
Переходь сюди, якщо ти фанат танців

# data[].attributes.headline
Цікава інформація пр

# data[].attributes.body
Цікава інформація про гурт “Queen“

# data[].attributes.body
До Юанської драми відносять п'єси в жанрі цзацзюй. Це у перекладі змішані вистави, були різновидом китайської музичної драми. У X–XII ст. назву цзацзюй носили короткі театральні вистави переважно фарсового характеру, проте їх тексти не збереглися. Власне цзацзюй виникли в першій половині XIII ст Для цзацзюй характерне чергування прозаїчних діалогів з поетичними аріями в жанрі цюй. 10—15 арій, об'єднаних наскрізною римою, складають цикл (таошу), який разом з пов'язаними з ним діалогами утворює акт (чже).

Цзацзюй зазвичай складається з 4 актів, але є п'єси, куди входили декілька частин по 4 акта кожна. На початку п'єси або між актами може додаватися інтермедія (сецзи, тоюто клин) з 1—2 аріями. Арії були на кшталт ліричного коментаря до сюжету п'єси, який розкривався головним чином через діалог. У межах одного акту або навіть всієї п'єси може співати лише один персонаж: чоловічий (чженмо) чи жіночий (чжендань) . Інші персонажі лише ведуть діалог, в який іноді внесені віршовані й пісенні фрагменти.

# data[].attributes.body
Бо Пу є автором 16 драм. Його вважають одним з чотирьох найвизначніших драматургів династії Юань. Найвідомішими є драми: «Осінньої ночі Сюань-цзуна засмучує дощ у чинари» (створена на сюжет з історії царювання Сюань-цзуна), «За стіною», «Романс Східної стіни», «Дощ на повловнії», «Метелик», «Мрія Цянтана».

Також відомий своїми віршами у жанрі ци, більшість яких увійшла до збірки «Небесна сопілка».

# data[].attributes.headline
Гуань Ханьцзі

# data[].attributes.subject
Гуань Ханьцзі

# data[].attributes.body
У доробку Гуан Ханьцзі є 65 творів, дотепер збереглося лише 18. Особливістю його п'єс було реалістичне зображення повсякденності, суспільного життя, людських стосунків. Крім цього у нього є драми на історичну тематику.

Найбільш відомими драмами є: «Образа Доу Е», «Рятування подруги або Рятування повії», «Один серед ворогів», «Павільйон моління Місяцю», «Мрія метелика», «Викрадач дружин», «Альтанка над рікою», «Нефритова підставка дзеркала».

# data[].attributes.body
Всього у доробку Ван Шіфу 14 п'єс. Здебільшого вони торкаються життя простолюдинів. Часто ці п'єси складаються з декількох менших п'єс. Найбільш відомим є «Західний флігель», «Залишена гончарня».

# data[].attributes.attachment_link.title
Small stage injects vitality into traditional Chinese opera

# data[].attributes.body
Китайський актор, виконавець ролей жіночого амплуа «данину» в пекінській опері [2] [3].

Разом з Мей Ланьфаном, Шан Сяоюн і Сюнь Хуейшеном Чен Яньцю відомий як один з Чотирьох великих данину золотої ери пекінської опери

# data[].attributes.body
Був одним з найвідоміших поетів свого часу. Головним чином знаним серед вищих сановників та знаті. В його є 100 томів віршів, що поділяють на 4 елегію й поему «Літній палац». Підтримував гарні стосунки з іншими відомими поетами, зокрема Ду Фу та Сюе Тао, коханцем якої він був.

Також Юань Чжень склав 300-томну збірку стародавніх й сучасних йому правових актів.

Окрім складання віршів, був майстром прози. найбільш відомим є твір «Історія Ін Ина».

# data[].attributes.body
Спочатку так називалася збірка новел Пей Сіня. До XIII ст. стало позначенням жанру літературних новел епохи Тан. Сьогодні застосовується для позначення середньовічної китайської новели, що складалася літературною мовою веньян. У XIII–XV століттях термін «чуаньці» — одне з позначень драматургічної літературири. Дещо пізніше назва «чуаньці» закріпилося лише за жанром музичної драми, що користувалася найбільшим визнанням у XVI–XVII століттях. Його особливості: великі розміри п'єс (до ста картин), використання переважно південних (особливо куньшаньських) мелодій, пов'язаних з ними системи віршування, чергування віршованих арій і прозових діалогів на кілька архаїзованою мовою. На відміну від жанру цзацзюй, вокальні партії міг виконувати будь-який персонаж.

На відміну від південної драми чуаньці далі відходять від фольклорної першооснови. Вони літературно більш оброблені, часом витончені. Основні теми творів цього жанру — діяльність героїв минулих часів та пригоди закоханих пар, що зображені в сентиментальних тонах. Поряд з авантюрними і любовними зустрічаються сатиричні та повчальні сюжети. В той час як події у цих історіях відбувалися у реально існуючих місцях, зокрема у столиці Чан'ань, головні дійові особи взаємодіяли з фантастичними істотами.

У деяких чуаньці («Співаючий фенікс» Ван Шичженя, «Віяло з персиковими квітами» Кун Шанжень) відображені сучасні політичні події — рідкісне в історії китайської класичної драми явище.

Драмам чуаньці нерідко властиві розтягнутість, повторення подібних ситуацій та манірність, але найкращі зразки відзначені високою поетичністю. Мова арій витончена, образна, іноді перенасичена літературними ремінісценціями.

# data[].attributes.attachment_link.title
TCL Chinese Theatre IMAX Renovation - Time Lapse Video

# data[].attributes.attachment_link.title
Cultural performance: Highlights of Chinese Theater - Flowers of all Colors

# data[].attributes.body
Походив із знатного роду. Хоча й обіймав високі державні посади, проте зазнавав переслідувань за критику феодальних порядків і за свої симпатії до простих людей. У циклах віршів «Цінські наспіви» та «Нові народні пісні» Бо Цзюйі протестував проти гноблення народу феодалами. Ліричні твори поета, особливо поеми «Пісня про безмірну тугу», «Почув гру на чжені дівчини Цуя Сьомого» та «Лютня», популярні в Китаї, Японії. В творах пізнішого періоду відійшов від соціальних тем.

# data[].attributes.headline
Пекінська Опера

# data[].attributes.subject
Пекінська Опера

# data[].attributes.body
Пекінська опера в художньому відношенні піднялася над іншими місцевими театральними жанрами, посіла серед них особливе місце. Посилення політичного та культурного впливу Пекіна сприяло поширенню Пекінської опери по всій країні. Найповніше втіливши в собі специфіку давньокитайського театру, цей жанр отримав загальнонаціональне визнання. Пекінська опера — це синтетичне виконавче мистецтво, оскільки в ній представлені рухи, акробатика, жести і міміка. Грим в Пекінської опері являє собою окреме, досить специфічне мистецтво. Характеристику персонажа можна визначати за особливостям гриму. Наприклад, червоний колір в гримі означає відданість і чесність, фіолетовий — хоробрість і рішучість, чорний вказує на прямоту і вірність персонажа, а білий викриває злочин! Синій — символ твердості та хоробрості, жовтий — жорстокості та омани, і — повторимо — золотий і срібний кольори застосовуються для характеристики буддійських та міфічних героїв. Зазвичай вважають, що кінець XVIII ст. був першим періодом повного розквіту Пекінської опери. У той час Пекінська опера мала популярність не тільки в народі, але й в імператорському палаці. Тоді члени імператорського палацу й вищі верстви суспільства любили дивитися постановки Пекінської опери.

# data[].attributes.body
За своє життя зіграв більше, ніж в 400 постановках. Найвідоміші «Сп'янілий фрейліна», «Прощання всемогутнього Ба-вана з коханою», «Му Гуйін приймає командування», «Меч всесвіту»,«Зламаний міст» і «Дайюй ховає квіти».
Новаторські розробки Мей Ланьфан в гримі, костюмах, жестах збагатили амплуа данину. Акомпануючи на традиційних китайських музичних інструментах ерху і цзінху, Мей Ланьфан разом з Сюй Ланьюанем і Ван Шаоціном розробили новий наспів данину.

Поєднання акторської майстерності і співу Мей Ланьфан заклали основу для формування нової школи пекінської опери - «Мей»; одним з активних послідовників цієї школи став син актора - Мей баоцзя, який після смерті батька продовжив його справу.

# data[].attributes.body
Клочок Злата Сергіївна
ФКБ-1-19