# data[].attributes.body
 Aylan, der livløst lå i vandkanten på en strand. Hans død blev pludselig verdenskendt og bragt i diverse medier. Den barske hændelse blev stort samtalestof og problematikker om etiske dilemmaer blev rejst. For er det virkelig nødvendigt at vise et så grusomt billede, for at forstå realiteterne af krig og ødelæggelse? Det er der mange holdninger til og i journalist Jakob Sheikhs artikel: ”Derfor bør vi vise billederne af Aylan” fra 2015 bliver sådanne problematikker belyst. 

# data[].attributes.body
Mediernes brug af billeder med døde mennesker

# data[].attributes.body
Mediernes brug af billeder med døde mennesker

# data[].attributes.body
Hvad er rigtigt og forkert, og hvornår overskrider vi grænsen for hvad der etisk kan forsvares? 

# data[].attributes.body
Hvad er rigtigt og forkert, og hvornår overskrider vi grænsen for hvad der etisk kan forsvares? 

# data[].attributes.body
 Derfor bør medierne vise billeder af Aylan”

# data[].attributes.body
Hvornår bliver det for meget at vise et billede af krig? Men det er virkeligheden og vi bliver nødt til at kende til den som den er. Vi kan få et chok over hvordan det egentlig står til med krig, død og ødelægges. Det er klart når vi går her hjemme i vores trykke verden langt fra krig. Jakob Sheikh har gjort mere bevidste omkring virkeligheden i artiklen ”Derfor bør vi vise billederne af Aylan” 

# data[].attributes.body
” Derfor bør medierne vise billeder af Aylan”

# data[].attributes.body
Sommetider kommer man ud for at se noget man gerne ville have været foruden. Et billede, som brænder sig fast på nethinden. Men kan dette billede, man ville ønske man aldrig havde set, være en øjenåbner for en given situation og dermed give en tilstrækkelig forståelse for denne situation?
Netop dette har Jakob Sheikh, journalist på Politiken, en holdning til, som kommer til udtryk i artiklen: “Derfor bør vi vise billederne af Aylan” fra 7 september 2015.  

# data[].attributes.body
Mediernes brug af billeder med døde mennesker

# data[].attributes.body
der kommer man ud for at se noget man gerne ville have været foruden. Et billede, som brænder

# data[].attributes.body
Når ordet krig, ødelæggelse og ikke mindst død dukker op i TV’et eller på de sociale medier, er det svært at holde følelsen af forfærdelse ude, og undgå at krumme tæer. Men for mange familier, enlige kvinder, mænd og børn er det hverdagskost og virkelighed, de har ikke tid til at bekymre sig, og krumme tæer når de er på flugt fra et hjemland fyldt med krig og ødelæggelse.

Og når et lille 3-årige barn på flugt, som syriske Aylan bliver fundet, livløs, på en strand i Tyrkiet, skal vi så alle se det i TV, aviser, osv., for at vi kan se virkeligheden i øjnene? skal det koste et liv, som ovenikøbet skal udstilles, før det bliver taget alvorligt? Debatten om disse problematikker er endeløs. Jakob Sheikh er blandt andet en af de mange der har vendt sit fokus på dette, i artiklen Derfor bør vi vise billederne af Aylan fra Jounralisten.dk, 2015.

# data[].attributes.body
Ét billede kan skabe megen rører. Dette billede er et stjerneeksempel: Stranden på billedet ligner en hvilken som helst anden strand, der er bare et element som gør, at dette billede har skabt så meget rører som det har, nemlig Aylan. En død 3-årig dreng som sammen med sin familie ville flygte fra borgerkrigen i Syrien.  Hele røren omkring dette billede har det udgangspunkt; er det etisk okay at bringe et billede af et dødt barn i medierne? Ja hvis man spørg Jakob Sheikh…..præsentation

# data[].attributes.body
Hvad er rigtigt og forkert, og hvornår overskrider vi grænsen for hvad der etisk kan forsvares? Døden er et følsomt emne, og det kan være yderst svært at navigere i hvordan man bør tackle et sådant emne. Det så vi med billedet af den treårige syriske dreng Aylan, der livløst lå i vandkanten på en strand. Hans død blev pludselig verdenskendt og bragt i diverse medier. Den barske hændelse blev stort samtalestof og problematikker om etiske dilemmaer blev rejst. For er det virkelig nødvendigt at vise et så grusomt billede, for at forstå realiteterne af krig og ødelæggelse? Det er der mange holdninger til og i journalist Jakob Sheikhs artikel: ”Derfor bør vi vise billederne af Aylan” fra 2015 bliver sådanne problematikker belyst.

# data[].attributes.body
Døden er noget, som vi alle ved, kommer en dag. Alligevel vender det sig i maven ved tanken om slutningen, og vi vil for alt i verden helst undgå døden så længe som muligt. Dog er døden ikke desto mindre noget mange folk møder hver dag , f.eks. blev vi alle påmindet om døden i 2015 da den lille syriske dreng Ayden skyllede op på stranden. Jakob Sheik er en blandt mange der taler for, hvorfor det er vigtigt at se døden i øjnene og vise billeder som det af Ayden frem. Det fortæller han bla. om i sin artikel fra Journalistikken 2015 Derfor bør vi vise billederne af Ayden.

# data[].attributes.body
Mediernes brug af ucensurerede, virkelige billeder, har i det seneste årti været et ophobet emne i debatten. Hvad skal der til for, at et af de største verdensproblemers realitet bliver anerkendt og behandlet? I artiklen "Derfor bør vi vise billederne af Aylan" af Jakob Sheikh fra Journalisten.dk, 2015, bliver spørgsmålet sat i forhold til billedet af den treårige syriske dreng Aylan, som florerede rundt på medier verdenover. Bliver vi nødt til at se den virkelige rå verden, før vi får en forståelse for det virkelige problem?

# data[].attributes.body
Der findes mange meninger om hvorvidt man skal vise ucensurerede billederi medierne og rundt på nettet. Det er et højt diskuteret emne, flere mener at man bør fjerne dem helt og skjule, hvordan virkeligheden rent faktisk er. I artiklen Derfor bør vi vise billederne af Aylan, skrevet af Jakob Sheik …

# data[].attributes.body
Vi kender efterhånden alle til krigen i Syrien, vi hører ofte om det, i radioen, i skolen eller læser det i aviserne. Men hvor seriøst tager vi på det, når den eneste kilde vi får tildelt er ord? Vi har efterhånden brug for at sætte øjne på problemet, hvilket fremgår tydeligt på billedet af den lille syriske, 3-årige Aylan Kurdi, der druknede i forsøget på rejsen mod en bedre fremtid. Er det, det der skal til for at vi får øjnene op for hvad der virkelig sker ude i verden? Man kan argumentere for at det er uetisk og decideret forfærdeligt at fremlægge sådanne billeder for at tiltrække opmærksomhed. Spørgsmålet er vel egentligt om hvor grænsen går for at fremvise “virkeligheden”.

# data[].attributes.body
Krig, brutalitet og ødelæggelse er bare nogle af de ting udsendte journalister oplever og er noget de må leve med. De ved faktisk, hvor slemt det virkeligt står til i lande med døde, syge og krig, som en tung luft ligger over de udsatte lande.

Pressen og journalister er derfor ofte stillet overfor høje krav, om hvad der burde vises til offentligheden. Det er en vanskelig problemstilling og diskussion især i medierne, om hvad journalister må vise men også hvad der er etisk korrekt at vise. Skal det virkelige ikke fremvises for verdenen, selvom det betyder gennem brug af stærke billeder af f.eks. døde og syge mennesker eller skal virkeligheden gemmes væk? Har vi som mennesker ikke ret til at se virkeligheden ude i verdenen selvom den kan være brutal og hård? I artiklen fra Politiken "Derfor bør vi vise billederne af Aylan" fra september 2015 af Jakob Sheikh bringer han denne problematik i fokus.

# data[].attributes.body
Livløse børn, lemlæstede kroppe og enorme katestrofer er noget vi alle har hørt om, men hvad får os til at forstå seriøsiteten i disse ting? Skal vi bruge et billede af en lille livløs krop, der har været offer for svigt, kaos og krig til at belære os om livet ikke er en fest og glade dage for alle mennesker? Krig og naturkatastrofer ødelægger menneskeliv, river familier fra hinanden og uskyldige civile mennesker dør. Disse ting er noget alle ved, men ved folk egentlig hvor slemt det står til, er nok et bedre spørgsmål. Mange har svært ved at se hvordan det egentlig står til og hvor stor skade krig forvolder. Det er her lille 3-årige Aylan Kuri kommer ind i billedet. Aylan Kurdi druknede under sin flugt fra borgerkrigen i Syrien, det samme gjorde hans mor og bror. Et billede af Aylan’s livløse krop på en strand i Bodrum, Tyrkiet gik verden rundt og udledte en kæmpe debat. De danske medier satte ikke det omtalte billede af Aylan i artiklerne, da de prøvede at ”skærme” danskerne for virkelighed. Men hvorfor skjule tragedien og virkeligheden når man ikke får et mere ægte eksempel på hvorfor den civile befolkning i de krigsramte lande har brug for hjælp. Det er lidt naivt at tro at det ville være bedre for befolkningen hvis de ikke så billederne, har vi ikke også ret til at kende til sandheden og problemerne?

# data[].attributes.body
Hvornår bliver det for meget at vise et billede af krig? Men det er virkeligheden og vi bliver nødt til at kende til den som den er. Vi kan få et chok over hvordan det egentlig står til med krig, død og ødelægges. Det er klart når vi går her hjemme i vores trykke verden langt fra krig. Jakob Sheikh har gjort mere bevidste omkring virkeligheden i artiklen ”Derfor bør vi vise billederne af Aylan”

# data[].attributes.body
Ulykke og tragedier har altid vakt interesse hos mennesket. Per automatik fænges vi af det, og det skaber en naturlig interesse hos os. Måske er det fordi, at vi i dette moment værdsætter, hvordan det netop ikke er os selv, der er ofre for den katastorfe, som vi i TV’et ser på, mens vi slænger os i sofaen. Denne interesse har medierne for længst opdaget, hvilket de i høj grad bruger til deres fordel. Men hvor går grænsen, for hvad man kan tillade sig at skildre? Er det uetisk, at lade andres død og ulykke skabe seertal og succes for en selv? Netop dette bliver bragt op til debat i artiklen “Mediernes brug af døde mennesker” af (...)

# data[].attributes.body
Når ordet krig, ødelæggelse og ikke mindst død dukker op i TV’et eller på de sociale medier, er det svært at holde følelsen af forfærdelse ude, og undgå at krumme tæer. Men for mange familier, enlige kvinder, mænd og børn er det hverdagskost og virkelighed, de har ikke tid til at bekymre sig, og krumme tæer når de er på flugt fra et hjemland fyldt med krig og ødelæggelse.

Og når et lille 3-årige barn på flugt, som syriske Aylan bliver fundet, livløs, på en strand i Tyrkiet, skal vi så alle se det i TV, aviser, osv., for at vi kan se virkeligheden i øjnene? skal det koste et liv, som ovenikøbet skal udstilles, før det bliver taget alvorligt? Debatten om disse problematikker er endeløs. Jakob Sheikh er blandt andet en af de mange der har vendt sit fokus på dette, i artiklen Derfor bør vi vise billederne af Aylan fra Jounralisten.dk, 2015.

# data[].attributes.body
Krig, brutalitet, lemlæstede og døde kroppe. Det er barskt og ubehageligt, både at høre om og at se på. Det er mediernes opgave at informere os om situationer og andre hændelser, også disse barske og brutale hændelser. Det har dog medbragt et yderst vigtigt spørgsmål. Bør medier gøre sig brug af billeder med døde mennesker? Man kan blandt andet snakke om denne problematik i forbindelse med billederne af den 3-årige syriske dreng, Aylan Kurdi. I artiklen fra Politiken "Derfor bør vi vise billederne af Aylan" fra september 2015 af Jakob Sheikh er denne problematik bragt op i fokuset.

# data[].attributes.body
Billedet af den 3-årige syriske flygtninge, drengen Aylan, som er opskyllet livløst på en Tyrkisk strand, skaber stor debat om hvorvidt det er etisk korrekt at dele brutale, men i så fald, realistiske billeder som dette. Spørgsmålet om billedet af Aylan er for voldsomme for den civile befolkning, eller om billedet af Aylan netop er nødvendigt for os civile, for at forstår realiteten af krig og den virkelighed vi står overfor problematiseres af Jakob Sheikh i artiklen Derfor bør vi vise billederne af Aylan fra 2015.

# data[].attributes.body
Sommetider kommer man ud for at se noget man gerne ville have været foruden. Et billede, som brænder sig fast på nethinden. Men kan dette billede, man ville ønske man aldrig havde set, være en øjenåbner for en given situation og dermed give en tilstrækkelig forståelse for denne situation?

Netop dette har Jakob Sheikh, journalist på Politiken, en holdning til, som kommer til udtryk i artiklen: “Derfor bør vi vise billederne af Aylan” fra 7 september 2015.

# data[].attributes.body
Der har for tiden været stor debat om medierne i virkeligheden viser for grafiske og rå billeder når det kommer til døde, sårede og syge mennesker, men gør de nu også det? Eller er vi som danskere for sensitive når det kommer til at se virkeligheden i øjnene? I artiklen (...) der er skrevet af (...) i år (...) bliver dette sat i fokus. (...)